РАМЛА, ІЗРАЇЛЬ
[АРАБСЬКОЮ] [Я завжди знала, що так він і помре.]
[Заспокойся, мамо.]
[Він мені снився.]
[Він був бійцем, але бідолашний хлопчик мав добре серце.]
[Його били, били й інших,]
[у нього не стало дому, ні тут, ні там.]
[Ти зробила все, що могла. Ти навіть поїхала до нього.]
[Мамо, не можна про це говорити. Це занадто ризиковано для мене, розумієш?]
[Вибач, донечко. Ти просто намагалася йому допомогти.]
[Що я накоїла, мамо?]
[Що я накоїла? Я лише все зруйнувала.]
[Омара більше немає, а я лишилася без дому й роботи.]
[Ми навіть не можемо його поховати.]
[Хай спочиває з Богом.]
[Дякую.]
[-А вам довгого життя й процвітання.] [-Дякуємо.]
[Це така трагедія.]
[Має, моя дружина там трохи готує.]
[-Вона питала, чи тобі нічого не треба.] [-Звісно, дякую.]
[Що таке?]
[Не переживай, будь хороброю.]
[Усередині одноразова сімка. Щойно скористаєшся, я її викину. Тримай.]
[-Алло?] [-Співчуваю твоїй утраті, Має.]
[Твій брат був чудовим бійцем.]
[Мені не можна ні з ким контактувати, та я мусив подзвонити.]
[Омар був мені, мов брат, ти це знаєш.]
[Краще б на його місці був я.]
[Передай матері, що мої думки з нею.]
[Чого тобі треба?]
[Коли похорон?]
[Похорону не буде.]
[Міністерство оборони не віддає тіло.]
[Виродки.]
[Їхній жорстокості немає меж.]
[Тобі щось відомо про те, як це трапилося? Як його вбили?]
[Тут ходять лише чутки, ніхто не знає напевне.]
[Ні, нам нічого не сказали.]
[Та я впевнений, що він нічого не сказав. Омар не зрадник, він би так не вчинив.]
[Має, він має бути похований у Джаніні.]
[Він мріяв про повернення додому.]
[Я ж сказала, що тіла немає.]
[Та й вони б ніколи цього не дозволили.]
[Я знаю, це просто ідея.]
[Це те, чого б він хотів.]
[Так би ми могли його оплакати.]
[Не дзвони мені більше.]
[-Алло?] [-Ти де, Наелю?]
[Готуй ракети.]
ФАУДА
Тихо-тихо, я поруч. Усе гаразд.
Усе добре.
-Привіт, друже. -Привіт, друже.
Заспокойся.
Ґалі, ти мені потрібна.
Так?
Елі, що таке?
Рафаель в екстазі, і — так, він робот, еге ж?
Нічого, крім першопричин, наслідків і висновків.
Він каже мені: «Ці хлопці могли б і мене чомусь навчити.»
Це сказав сам Рафаель. Думаю, він схоче тебе бачити. Будь готовий.
Добре, я радий.
Дано…
щодо нашої розмови…
Стривай, Елі, не треба прощальних промов.
Ні, це не промова.
Жодних промов. Я подаю у відставку.
За три місяці мене тут не буде.
Елі, я знаю, що ти багатьом пожертвував, знаю.
Я бачу в тобі бійця, командира,
що очолює складні місії з усіма тими психами.
-Звісно, це виснажує. -Виснажує?
Виснажує.
Та в мене геть немає сил.
І в тебе теж, тож не валяй дурня.
Досить. Із мене годі.
Але ти мені потрібний, Елі.
Серйозно.
-Якщо питання в умовах служби… -Це не через умови служби!
Дай мені відпочити.
Глянь на мене.
Мене вже все дістало. Я йду.
Дорон подзвонив тобі, щоб ти дала мені настанови?
Чула, що Ітамар хоче заскочити пізніше.
Його відпускають на кілька днів.
Ґабі, він дуже хоче тебе побачити.
Хай Дорон подзвонить і скаже йому, щоб не приходив.
Чому?
Тобі не треба буде нічого казати, він лише хоче тебе побачити.
А ти чого хочеш? Га?
Прийшла, щоб поспівчувати?
Ні.
Я прийшла сказати: «Хай будівництво Сіону втішить тебе.»
По дорозі сюди я подумала про Боаза.
Його тримали в заручниках три дні, доки він не помер.
Ми навіть не знайшли його тіло, щоб побачити, що з ним сталося.
Що на краще.
Моїм батькам було краще
не знати, крізь що він пройшов.
Я так сумую за тим малим.
Я б так хотіла, щоб він був тут.
Але хоча б ти, Ґабі, тут, разом із нами,
із своїм сином, своєю родиною
і з нами.
Ми любимо тебе, ти нам потрібен.
Думаєш, Дорон впорається без тебе?
Ґабі, ми не зможемо без тебе.
[-Миру тобі.] [-І тобі миру й благословення Аллага.]
[Будьмо.]
Будьмо.
Я сьогодні поговорив з Даною.
Сказав їй, що з мене досить.
Я йду.
Через Хагіт?
Так, і через неї теж.
Іноді мені здається, що Авіхай дивиться на мене з неба.
Зі своїх володінь.
Він цілить її прямо в моє серце.
Брате, вона тебе кохає,
ти кохаєш її,
це сила.
Не впусти це.
А ти як? Чув щось від Маї?
ДЖАНІН, ПАЛЕСТИНСЬКА АВТОНОМІЯ
[-Хтось приходив?] [-Ні.]
[Сьогодні ми покажемо євреям, що вони нас не зламали.]
РАМЛА, ІЗРАЇЛЬ
Що ти тут робиш?
Як ти?
Добре.
Я хотів за все вибачитися.
Тобі не варто було сюди приходити.
Я лише хотів знайти Аюба.
Він мій найближчий друг, і я поклявся його сім'ї, що зроблю все.
Усе, щоб за нього помститися?
Ти ж не знав, що він живий, тож це була особиста помста?
Ні. Це була законна місія, ти це знаєш.
Омар та його люди викрали його і жорстоко катували.
Ти ж його бачила, він геть розчавлений.
Омар чудово знав, що робить.
Хочеш, щоб я вибачилася?
Добре, пробач.
Те, що вони зробили, що зробив Омар, це жорстоко.
Ось.
Це допомогло?
Ні.
-Я лише хочу, щоб ти знала, де я… -Мені нецікаво. Я хочу, щоб ти пішов.
Має…
Ти знаєш, що вони навіть не дають нам його поховати?
Вони просто викинуть його в канаву в Долині Йордану,
без похорону, без могильної плити,
мов пса.
-Я можу спробувати допомогти… -Не треба, ти й так достатньо зробив.
Має…
Пробач.
ДЖАНІН, ПАЛЕСТИНСЬКА АВТОНОМІЯ
[Привіт! Агов!]
[Сер, заради бога, що ви тут робите?]
[Не переживай, Абу Ібрагім, ми скоро підемо.]
[Лише Бог і береже мене, Аделю. А ти кажеш мені не переживати?]
[Що з тобою, брате? Попри всю мою пошану,]
[забирайте свої речі і йдіть собі.]
[Будь ласка, благаю вас!]
[Інакше армія зруйнує мій дім і заарештує мене й моїх синів.]
[-А я цього не хочу, прошу!] [-Абу Ібрагім.]
[Я ж сказав: не переживай.]
[Стоп-стоп! Я кажу: стоп!]
[Це моя власність! Ви не можете чинити так, як схочете!]
[-Ви накличете на нас нещастя!] [-Абу Ібрагім, послухай мене.]
[Ми залишимо це тут.]
[Якщо ти чи хтось із твоєї родини про це патякатиме,]
[я повернуся і переріжу вас усіх.]
ШИН БЕТ, СЛУЖБА БЕЗПЕКИ ІЗРАЇЛЮ
-А що там Адель? -Уявлення не маємо.
Не знаємо, де він і що робить.
Він переховується в таборі біженців.
А що з тілом Омара?
Я чув, його не віддають.
Дороне, облиш це, добре? Я серйозно.
Давай щось дамо їй натомість, вона помогла нам.
-Я гляну, як із цим просувається, добре? -Дякую.
Скажи, чого ти не відвідуєш його?
-Уже всі приходили. -Ти серйозно?
Думаєш, у мене є час протягом дня?
У нас весь день бойова готовність.
А що, він питав про мене?
Ні, він ні про що не питає.
У нього апатія. Тиняється надворі цілий день.
Не може знаходитися в будинку.
А якщо він на мить задрімає, то прокидається з криками.
Сьогодні приходила Ґалі. Сподіваюся, вона йому допомогла.
Але він не з нами, Дано.
Тому ми маємо бути там, із ним.
Щоб він знав, що ми на нього на сердимося, що ми любимо його.
Я не можу цього зробити.
Жахливо, знаю.
Я просто не можу.
Це дуже погано?
Ні, усе гаразд.
Так?
Де ви це почули?
Гаразд, я вже їду.
-Що таке? -Адель дещо запостив на сайті Джихаду.
«Сьогодні о дев'ятій вечора буде ракетний удар по центру Ізраїля.»
Привіт, люба.
ПІДРОЗДІЛ — КОМАНДНИЙ ПУНКТ
Ні-ні. Хай йому грець.
Сподіваюся, ти голодна, люба.
Ні, я поїла в мами.
Гаразд.
ПІДРОЗДІЛ — КОМАНДНИЙ ПУНКТ
Послухай, люба…
Стосовно нашої розмови, я…
подумав про це.
Я знаю, тобі непросто, що я в цьому підрозділі,
але ви з Міхаелем для мене важливіші,
тож я вирішив… Стривай, послухай. Я вирішив…
шукати іншу роботу.
Люба, це займе певний час,
шість місяців, рік, начхати, але…
Я не знаю, які в мене варіанти, та я серйозно цим займуся.
Добре? Обіцяю.
Це все, що я хотів сказати.
Стіве.
-Що, люба? -Любий.
Я розумію всі…
Я знаю, люба…
Просто хочу, щоб ти знала,
я обіцяю, що змінюся, добре?
-Я знайду іншу роботу, я… -Та годі вже, зупинись.
-Прошу, благаю тебе. -Зупинись.
-Будь ласка, люба. -Припини це.
Годі. Не треба.
-Усе. Годі. -Прошу.
Годі. Візьми слухавку.
Кохана.
Хай йому грець.
Тихо…
Любий, у тебе ж чергування! Іди!
Тихо, усе буде добре.
ГУШ-ДАН ПІД УДАРОМ
Армія мобілізувала всі резерви.
Тринадцять батальйонів долучилися до війська разом із дивізією Іудеї й Самарії,
оскільки армія і Служба безпеки готуються до операції «Захисний щит»-2.
Одразу після цього репортажу ми поговоримо з нашими кореспондентами.
Щойно ми отримали ще більше сигналів тривоги з ряду інших територій,
включаючи Афулу, Хадеру,
Кесарію й Ор Аківу.
Ще один залп щойно був спрямований на Кфар-Сава, Цур-Ігаль, і південь Шарону.
Дві ракети були націлені на Тель-Авів.
Одна з них влучила в будинок, попередньо без жертв,
інша була перехоплена Залізним куполом.
[Каріме, сину мій]
[Ти мій безцінний дар]
[Каріме, сину мій]
[Ти мій безцінний дар]
[Каріме, сину мій]
[Ти цвіт моїх очей]
[-Абу Ібрагім?] [-Так, чого вам?]
Беріть його.
[Та що я зробив?]
[Що я зробив? Я нічого не робив,]
[присягаюся.]
[«Немає жодної влади і сили, крім Аллага».]
[Брате, хіба в мене був вибір?]
[Той жалюгідний бандюган приперся з бандою психів,]
[вони всі були озброєні.]
[Вони почали копати мою власність, моє подвір'я без мого дозволу.]
[Я їх спитав: «Що ви робите?»]
[Що це таке?»]
[Отже, ти спитав, Абу Ібрагім.]
[Але ж ти бачив, що вони робили, ти чудово це розумів.]
[Сер, ви кажете, що я бачив, що вони робили.]
[Бог мені свідок, життям дітей присягаюся,]
[я бачив лише металеві стержні в землі. Окрім того, він мені погрожував.]
[Він сказав: «Я заріжу твоїх дітей, твою дружину й тебе.»]
[Абу Ібрагім,]
[ракети, що були запущені з твоєї ділянки, вбили вісім ізраїльтян.]
[Знаєш, що це означає?]
[Що вам висунуть обвинувачення. Тобі, дружині,]
[твоєму сину Мураду, круглому відміннику.]
[Ви всі були вдома. Вас усіх звинуватять у вбивсті.]
[Розумієш, Абу Ібрагім?]
[Це вісім довічних ув'язнень.]
[Хіба тобі не буде прикро, Абу Ібрагім? ]
[Хто тобі важливіший? Адель…]
[чи твій син?]
[«Немає бога, крім Аллага.»]
[У чому мене звинувачують?]
[Послухайте, за те, що той негідник Адель зробив із нами,]
[хай його Бог покарає!]
[-Абу Ібрагім?] [-Так?]
[Де Адель?]
[А як ви думаєте?]
[У таборі для біженців, у районі аль-Фаджр.]
[Він знає, що ви не підете в табір.]
[Він упевнений, ви не насмілитесь.]
Заходь.
-Як справи? -А ти як?
У мене чергування.
Я не знаю, коли повернуся, я подумав, ти маєш побути з ним.
-Я подумав, він сам покликав мене. -Ні, поки що.
Та, я думаю, час вам поговорити.
Добре.
-Він у кімнаті? -Ні, надворі, біля паркану.
Якщо чесно, я не…
Я не знаю, що йому сказати.
Просто скажи, що любиш його.
Це все, що йому треба почути.
Тату?
Тату, чекай.
Тату.
Тату, годі тобі.
Усе добре.
Я сказала дітям, що з нами все гаразд, і що поруч із домом не влучило,
але вони хочуть летіти назад. Вони непокояться. Переважно про тебе.
Їм не варто непокоїтися.
-Зараз вони нічого не зможуть зробити. -Так, зараз.
Не знаю, у мене погане передчуття стосовно цього,
це лише початок.
Просто чергова ракетна атака, якій скоро кінець.
Добре, Ґалі, будемо на зв'язку. Бувай.
Це мов Бейрут у 80-х.
-Ти бачив Стіва? -Так, він ззовні.
Він виглядає засмученим.
Ми лежимо на підлозі, звуки вибухів, у мене чергування, сирени,
малий кричить, а все, що я хочу, щоб ракета поцілила і вбила мене.
Я почав думати, де найкраще місце, щоб пустити собі кулю в голову.
Щоб не почув Міхаель.
Де б мене могла знайти лише вона.
Це все відбувається насправді, друже.
-Вона від мене йде. -Друже, послухай мене.
Із часом стане легше.
У тебе є Міхаель, ніхто його в тебе не відбере.
Зрештою, з'явиться інша жінка, вона покохає тебе, друже.
Мені не потрібна інша жінка.
Я лише хочу, щоб Анат кохала мене.
Відпусти її.
Відпусти її, нехай іде.
Хай іде, друже.
ШИН БЕТ, СЛУЖБА БЕЗПЕКИ ІЗРАЇЛЮ
Рафаелю, якщо ми пошлемо піхоту, ти ж знаєш, що буде далі.
Буде таке ж лайно, як і під час операції «Захисний щит».
Їхні та наші людські втрати вимірюватимуться сотнями.
-Ми не можемо зробити щось точніше? -Як?
У нас немає ні перехоплень, ні джерел, ні інформаторів,
ті, кого Аюб не здав, занадто налякані, щоб говорити,
а Адель та його люди не використовують ані телефони, ані комп'ютери — нічого.
Він хоче, щоб ми розбурхали весь Західний берег, як під час «Захисного щита».
Це і був їхній план від початку — спаралізувати й осліпити нас,
а потім втягнути в це.
-Він втягує нас у війну. -Я бачу.
Але ж ми не можемо просто сидіти й чекати, коли Адель Тавальбі помилиться.
Робіть усе, що треба, щоб знайти його, у нас немає іншого вибору.
Він тут?
Я перепрошую.
Привіт.
Ґабі, вибач, що не прийшла провідати тебе.
У нас тут божевільня.
Я хотів дещо запропонувати.
Усе гаразд, не треба було тобі їхати аж сюди. Ми все владнаємо.
Де тіло?
Тіло Омара. Де воно?
В Абу-Кабір. Чекає, поки керівництво вирішить, що з ним робити.
Віддайте його Палестинській автономії. Дайте їм поховати його в Джаніні.
У нього буде геройський похорон, як у героя Палестини.
Адель — дитя вулиці,
він хоче поваги, хоче бути королем.
Він не дозволить, щоб ОВП чи ХАМАС забрали собі його мученика.
Якщо він знатиме, то збере своїх людей і прийде на похорон.
Знаєш…
Вони там давали мені читати газету.
Щоб я міг побачити, що накоїв.
Я хотів померти.
Я і спробував, та вони мені не дали.
Хоча це неважливо, все одно…
вони й так мене вбили.
-Я мертвий, Дано. -Ні, не кажи так.
Ґабі, не кажи так, ти тут, і ми тебе любимо,
і я тебе люблю.
Я люблю тебе, Ґабі.
Переклад субтитрів: Наталя Лозицька