PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
MYSLÍTE SI, ŽE BÝT SOUČÁSTÍ VAŠÍ ELITÁŘSKÉ INSTITUCE
JE NĚJAKÁ SUPERSCHOPNOST?
Ne!
Musíš přihrávat.
Tohle se musíte odnaučit.
Snažím se. Co mám ale dělat, když mě blokuje?
Přihraj!
Jo, já vím.
Můžu si skočit na záchod?
Běž. Dneska jsme skončily.
Tak jo, dámy, balíme to.
Hele, mrkej na tu nabídku.
Co prodáváš, holka?
Samy víte, jaká je Dom borka. Tohle prostě musíte mít.
Je to magie za pár šupů.
Nedám pět babek za něco, co jsem nezkusila.
Ale klidně dáš 32 za Miss Jessie's?
Dominique Pierreová, představ mi svůj produkt.
Štvou vás suché konečky?
Nemůžete vystát zimní vítr?
Vyzkoušejte můj přírodní krém značky Designs by Dom
a garantuju vám…
- že vaše vlasy budou jemné… - Pane jo.
…zdravé…
- Ty jo. - …a hydratované…
- To slovo nesnáším. - …ani nemrknete.
Designs by Dom! Objednávat můžete přímo tady.
Pošlete jí zprávu!
- Tak jo, zkusím to. - Tak fajn!
- Super! Kdo dál? - Je to bio?
Je to přírodní.
A ty přísady jsou bio?
Pořád říkáš, jak bychom měly podporovat černý podniky,
a teď děláš ofuky.
Mám citlivý vlasy.
- Citlivý. - To je celý!
Tak citlivý.
Dobře, jeden mi dej.
Tak se mi to líbí!
Dámy,
ve škole se nic prodávat nesmí.
Co to vás tebe vjelo?
- Je po škole. Já… - Tohle tu nemůžete dělat.
Dobře, já…
Ona jenom…
Je to jen malej vedlejšák.
Vezmu si dva, prosím.
Paráda.
Na účet podniku.
Rozhodně ne.
Obdivuju váš podnikatelský zápal, Domo.
Ve škole si na to ale dávejte bacha.
Já vím. Dobře.
Tak zítra, holky.
- Jo. - Jasně.
Díky, Dom.
Taky stříhám vlasy.
Dělám všechno:
copánky, paruky, normální účesy. Nebo se vám můžu postarat o ty šediny.
Ne, že by vám nesekly.
- Stříbrná je fakt super. - Nepřeháněj to.
Rozkaz.
Takže, Domo,
jenom za tohle máš 40 dolarů.
- Je to tak. - Jsi dobrá.
Jsem vynervovaná.
Ne, nebuď.
Je to takový příjemný pocit. Slibuju.
Ne z tohohle.
Táhne to ze mě?
Ne. Říkal jsem, že to nesmrdí.
Je to jen pára. Vůbec se tu nemusíme takhle schovávat.
Musíme. Jsou tu dvojitý dveře.
Jsi podobný mámě nebo tátovi?
Nevím.
Asi mámě, ale jsem napůl Pákistánec a napůl Dán,
takže ve výsledku nejsem podobný ani jednomu.
Já jsem adoptovaná, takže nevypadám jako nikdo z rodiny.
Vůbec nezapadám.
Panebože.
Já taky!
Jsem směska dvou absolutně rozdílných kultur.
Jo.
Nezapadám ani na jednu stranu.
I když mluvím urdsky,
celá pákistánská strana rodiny mě bere jako bílýho.
Vždyť jsi bílej.
Tak trochu.
Mám jednu fotku s rodičema,
kde jsme všichni v sirotčinci.
Drží mě v náručí a jsou celí nadšení a je to strašně roztomilý.
V pozadí jsou ale vidět další mimina.
Všechny v úplně stejných kolíbkách.
A oni si vybrali mě.
Vybrali si mě, jako bych byla nějaký kotě.
V nějakým útulku. I když to celkem sedí.
Víš, co by sis měla nechat udělat? DNA test.
Nejspíš by ses toho o sobě dost dozvěděla.
Mimochodem, už to cítíš?
Jo, asi jo.
Myslíš, že Joey Del Marcovou fakt znásilnili?
Jo.
- Ale nevíš to. - Jo, ale ona to tvrdí.
A oni říkají, že ne.
Jo, mají ale asi větší důvod ke lhaní.
Ale neznáš je a ona se chová tak…
To je fuk.
Není, možná jen nevěděli…
„Její tělo bylo vesničkou na vodě
a oni ho brutálně vydrancovali.“
To je z Monologů vagíny.
Měli jsme si je nastudovat.
Panebože.
Panebože!
Jsi jedinej kluk, co dokáže citovat Monology.
Jsi fakt podivín.
Ne, mně se to líbí.
Tak to jsem rád.
Jo.
„Vydrancovali její vesničku na vodě.“
Znáš toho George Wrighta?
Je to jeden z těch, o kterém říká, že…
Ale nic.
To je jedno.
Cítím se divně, protože nevím, čemu věřit.
Nemám ji ráda, víš?
Chtěla bys někdy být věřící?
Jakože já jsem muslim, ale to se mi zdá strašně svazující.
A jsem taky katolík, ale to jsou zase sexuální násilníci…
Rachel chodí do synagogy a má super feministickou rabínku.
Jasně.
Tak jsem to myslel. Něco takovýho by bylo skvělý.
Nějaký místo, kam bys mohla kdykoliv zajít. Jako terapie nebo tábor,
ale míň otravný a elitářský.
Kde by ses mohla vypovídat u někoho, kdo tě v reálu nezná, takže…
Zbožňuju, když jsem sjetej.
Můžu pak říct naprosto cokoliv.
A můžu ti říct, že tě…
Jo.
Někoho takovýho fakt potřebuju.
Můžu ještě?
Jasně.
Rozhodně.
Líbí se ti to?
Nevím, co se mi líbí.
Kdysi se mi líbil Muzikál ze střední.
Teď ho nesnáším.
Takže…
kdo vůbec jsem?
Do prdele!
Vole.
Co to píše?
Že ses vyděsil.
A že jsi zareagoval skoro vteřinu po zaznění toho zvuku.
Je to normální?
Ne. Znamená to, že jsi labilní.
Jasně, že je to normální. Tělu ta reakce chvíli trvá.
I když to druhé zpoždění bylo trochu delší.
Podle Arnouxové lidi se silnou intuicí
dokážou zareagovat ještě před tím podnětem.
- Jako že jsou jasnovidci? - Ne, jsou jen intuitivní.
Vycvičili si intuici, aby jim pomáhala v rozhodování
- a v přípravě na různé… - Očekávání.
To tě může rozhodit.
Třeba se pak moc brzo uděláš.
To není to samé.
Počkej. Otestuj mě znova.
Chci zkusit, jestli ten podnět vycítím,
nebo jestli ho dokážu předpovědět.
Dobře.
Zdokumentuju to.
Lehni si na zem. Nebo klidně na postel.
Zavři oči.
Uvolni se.
Klíčem je nesnažit se předpovědět, co se stane, ale reagovat přirozeně.
Chápu.
Jdeme na to.
Už jen to, že jsem tu, je pro tebe podnět.
Možná jsi vycítil, co chci udělat, ale už reaguješ na…
Mám to zapsat?
Že pokus negativně ovlivňuje nevhodně vybrané prostředí.
To ona ví, ale zapíšeme to.
Že jsi uvolněnější, protože jsi doma.
- Jasně. - Jo.
Je fakt úžasná.
Jo, je… super.
Dali jsme si pauzu, ale teď…
jsme zase…
Super.
Teď budeme testovat mě.
Jasně.
Přesuneme se k verbálním podnětům
a reakcím na zvolený jazyk a informace.
- Jako vtipy, nadávky a tak… - Jo.
„Popište situaci, kdy ve vás nějaká promluva
vzbudila fyzickou reakci.“
Nemám tucha.
Když jsem tátovi řekl, že jsem bisexuál,
začal strašně rychle mrkat.
Nějak takhle.
Aha. Chceš, abych to zapsal?
Klidně, ve škole se to o mně ví.
Ve škole to vlastně bylo lehčí než doma.
A…
A upřímně řečeno by mi stejně nikdo nesežral, že jsem čistě hetero.
Dobře.
Hned ti vymyslím nějakou větu.
Chci se prostě cítit krásná.
Ty už krásná jsi, jen tě zkrášluju.
Co jinýho mám dělat?
Podrž mi telefon.
Díky.
Pardon.
Tak jo, odpověz: „Jo, v neděli odpoledne.“ Dokážeš to?
MŮŽEŠ TENHLE TÝDEN?
Jak jsi ji k tomu přinutila?
Je to teď moje asistentka.
Kdo to sakra je? Můžu jít otevřít?
Doufám, že ti to nevadí, ale na chvilku se tu staví kámoška.
Zítra máme test, ale zvládnu oboje.
Tvoje vlasy to neovlivní.
Proč jsi to neřekla, když jsme se domlouvaly?
Nechci tu hodiny poslouchat, jak se učíte.
Můžu ti dát slevu 25 dolarů.
Tak jo.
Dobře. Běž.
Čau, brouku. Jak je?
Jak bylo ve škole?
Dommo, nesu ti hranolky a ještě něco k tomu.
Čau.
Jdu se vám sem vetřít.
- Co jsi zač? - Já jsem John.
Ty jsi Odette? Tvoje teta tě furt chválí.
Já jsem John.
Domin… kámoš.
- Wanda. - Já jsem Tamika.
Potřebujeme Domina génia.
Můžu dostat vodu?
Já pro ni skočím.
Moc se omlouvám.
Nech to tam. Odie…
To se stane vždycky.
Kelímky jsou vlevo nad sporákem.
Odette. Zlato, pojď sem.
Tamhle v tašce máš hranolky.
Simone! Tristiane.
Říkala jsem, že zraníš sebe i Simona.
No tak.
Hej! Tak jo, chlapi.
Ví alespoň jeden z vás, jak se dělají kliky?
Protože já ne. Trenér mě furt peskuje, abych se je naučil dělat.
Budoucí manžel.
- Já vím jak. - Jo, já taky.
Já taky.
Tak mi to předveďte.
Měla jsi mi napsat. Nikdy tu nebyl.
- Mohla jsem poklidit. - Je mu to fuk.
Ale mně ne.
Dobře.
Jen se na něj podívej.
Vypadá, že na tebe kouká svrchu?
- Tak jo, děcka. - Běžte si hrát do pokoje.
Začneme s procvičováním.
Určete derivaci funkce x rovná se x na druhou lomeno 3x mínus 1.
Potřebujeme podílový pravidlo.
Takže nejdřív… musíme 3x mínus 1 vynásobit 2x…
Přečteš mi, co mi přišlo, Miko?
„Čau, s kámoškama chodíme na St. Lawrence
a všechny tři bychom chtěly udělat vlasy. Zítra máme volno…“
Děcka ze soukromejch mají volno pořád.
To je fakt.
„Můžeš do Brooklyn Heights?“
Hej, tři hlavy mi hodí minimálně 300 babek za jeden den.
Zítra hrajeme proti Stuyi.
- Nepotřebujete mě. - Ale potřebujeme, zlato.
Mám jim odepsat?
Hned se vrátím.
Odepíšu, stejně musím čůrat.
- Jsi na nás naštvaná? - Ne.
- V pohodě. - Kdyžtak odejdeme.
- Nechci tě štvát. - Neštveš.
Já jen, že tu mám svinčík a nevěděla jsem, že…
No a co?
- No tak. - Dobře.
Vypadá to tu dobře.
A ty vypadáš sakra dobře.
Úplně z toho makání záříš.
To je tím potem.
A to se mi líbí.
Takže kde máš pokoj?
To jako fakt?
Ale no tak.
Dělám si srandu.
Ty si myslíš, že chci sex?
Šílený.
Nejsem připravenej. Netlač na mě.
NĚJAK TO ZÍTRA ZVLÁDNU. CO BYSTE POTŘEBOVALY?
ADRESA?
Mám se vybodnout na tu schůzi?
Nechceš jít se mnou?
Tak co máš v plánu, zlato?
Nic.
Co třeba nějaký taneční kurz?
To jako myslíš vážně?
- No jo pořád. - Ne.
Na žádný tancování nepůjdu.
Joey.
Mami.
Jsem v pohodě.
Jo, klidně běž.
Jasný? Už tak jsi v práci zameškala dost.
Jasný?
Ale pamatuj…
že když bude potřeba, můžeš mi zavolat na mobil.
Dobře.
Slibuješ?
Měj se.
ZDRAVÍM, RABÍNKO. TADY LEILA ZIMMEROVÁ. NÁVŠTĚVA?
JASNĚ, ŽE SE MŮŽEŠ STAVIT. RABÍNKA SCHULTZOVÁ
Jayi. Pojď dál.
Jak se vede?
Jde to.
Takže…
Něco pro vás mám.
Od toho souboru?
Nevzali mě?
Nevzali, ale chtějí vás jako náhradníka, což je obrovský úspěch, Jayi.
Owena vzali.
To je super. Fakt?
Jo, ale nebude to moct přijmout.
Jak to myslíte? Proč?
Kvůli tomu vyloučení.
Do představení celostátního souboru se nevrátí.
To jako fakt? Takže on přijde i o tohle?
Jo, bohužel je to tak.
Počkejte. Poslouchejte mě.
Volal jsem pár lidem z celostátního souboru
a vysvětlil jim Owenovu situaci.
A řekl jsem jim, že máme dalšího žáka, co už je na seznamu náhradníků.
Jsou ochotni vás vzít místo něj.
Je to skvělá příležitost. Měl byste to vzít.
Já vám nevím.
Potřebujou to zaplnit, za náhradníka budou jenom rádi.
Jestli chcete zavolat rodičům a probrat to s nimi, do toho.
Nemůžete změnit, co se stalo.
Jo, až úplně dolů.
A… pustit. Tak.
- Nezapomeň dýchat. - Trenérko.
Slečno Pierreová. Jak vám můžu pomoct?
A proč nejste na hodině?
Teď žádnou nemám.
Potřebuju si promluvit o tom zápase.
Jasně. U autobusu vás potřebuju přesně v 16:15.
A zpátky budeme do půl desátý.
Dobře.
Vlastně jsem vám chtěla říct,
že na ten zápas bohužel nemůžu.
Tohle není žádný holubník, Dom.
Nemůžete se účastnit, jen když se vám chce.
Kolikrát jste už třeba odešla dřív z tréninku?
Moje sestra upadla.
A to pár věcí trochu zkomplikovalo. Není to tak, že by se mi nechtělo.
Ale jo, prostě se vám nechce.
Chápu vás, život dokáže být na prd. Proto se musíme umět rozhodnout.
Nemůžete být všude a nemůžete se na lidi jen tak vybodnout.
Tak to potřebuju pauzu od basketu.
Měla bych skončit.
Nastavování priorit je někdy těžký.
Takhle to ale chodí.
Chci jen, abyste soustředila na věci,
co vás budou posouvat kupředu.
Nenechte se brzdit.
- Já vím. - A jestli vás to posune dál,
máte moji podporu.
Pro teď určitě jo, takže…
Dobře.
Očividně máte nějaký plán.
Tak běžte pořádně využít ten svůj volný čas.
Mám ale lístek od mámy.
Já vím, ale zavedli jsme nová bezpečností opatření.
Rodič si pro vás musí přijít osobně.
To je směšný! Máma pracuje!
Fajn.
Tohle je neuvěřitelný.
Potřebuju odejít a vy mě tu vězníte.
Upřímně existuje hodně věcí, před kterýma potřebuju ochránit,
ale ani jedna z nich na mě nečeká za těma dveřma.
Jen aby bylo jasno.
Prosím!
Nemůžete s tím něco dělat?
To udělat nechcete.
Ahoj.
Budeš tam, že jo?
- Fakt mě tam chceš? - Jo.
- Musíš přijít. - Tak jo.
Jo.
Ty to zvládneš.
Víš to, že jo?
Kluci nám dost chyběj.
S nima bys stejně plavat nechtěl.
Jo.
Ti náboráři jsou velká věc.
Já vím.
Z Harvardu jsou to do Brownu necelý dvě hodiny i v provozu.
- Nebo tam jezdí autobus za 20 babek. - Fakt?
Mám za tebou jezdit autobusem?
Ne, já budu jezdit za tebou.
Klidně každý víkend. Kdykoliv.
I z Wesleyanu a Bowdoinu kdyžtak jezdí autobusy.
Dobře.
Co je?
Takže nejdřív mě nedáváš…
a teď jsme zpátky spolu, ty se mnou chceš zůstat i na vejšce
a plánuješ, že za mnou budeš jezdit.
Jsem naprostej vůl.
Už jsem ti to říkal.
Chybíš mi.
Očividně.
Sny jsou krásné,
ale nesplní se jen tím, že o nich sníte.
Abyste něco změnili, musíte makat. Bez tvrdé práce změna nenastane…
Dominique?
- Jo. - Čau, já jsem Kaila. Pojď dál.
…musíte konat, ne snít.
To je hrozný.
Jo, asi bych to snědla celý.
To by mi šlo.
- Tohle je Vie. - Ahoj.
- A tohle Gemma. - Čau.
Pro jistotu jsem ti uvolnila celé tohle místo.
Jo, tohle je ideální.
Díky.
Měly jste být tři.
- Nakoupila jsem pro tři. - Já vím.
Promiň, měla přijít i Jordan, ale něco jí do toho vlezlo.
Jsme tu jen my dvě, jestli to nevadí.
No, už jsem tady…
Dobře.
S mýma vlasama asi nic nezmůžeš, co?
Ne, to fakt ne.
Dáš si něco k pití? Máme tu LaCroix…
Hoď mi jednu, K.
Jo, jednu si dám.
Ty chodíš na GA?
- Jo. - To je šílený.
- Jo? - Děsně.
- Přijímačky jsi musela dát s přehledem. - Nedopadla jsem nejhůř.
- Vaše škola je šíleně těžká. - Asi. Vaše ne?
My známky vůbec nemáme a všichni bereme antidepresiva.
Je to absurdní.
Ještě jsem vám neřekla,
že podle terapeuta jsem připravená si s tátou vyříkat ty moje tampony.
Její táta s tím má problém. Nutí služku, aby do všech koupelen
dávala zvláštní koš na tampony.
Jako to mají v restauracích.
Moje vlastní nádoby na „ženskou hygienu“. Řekla jsem mu, že je šovinista.
Mohla ses ho zeptat, proč se z tvojí menstruace cítí nesvůj.
A že se kvůli těm košům stydíš za něco,
co je naprosto přirozený.
Jo. Máš pravdu. To se mi líbí. To je naprosto geniální.
Řekneš to znovu, abych si to mohla nahrát?
- Všechny máte terapeuty? - Já chodila jen měsíc po mámině smrti.
To mě mrzí.
To nic. Už je to nějaká doba, bylo mi tak 12.
Ptám se proto, že chci být psycholožka.
Nikdy jsem ale u žádný nebyla.
Nikdy?
Většina známých k nikomu nechodí.
Ségra studuje psychinu na Hopkinsu.
Tam bych strašně moc chtěla.
Nenávidí to, chce si dát rok pauzu.
Aha.
- Kdo chce první? - Já.
- Jsi taky z Brooklynu, že jo? - Jo.
Super. Odkud?
Ze skutečnýho Brooklynu.
Čau, Owe!
Ty vole! Co se ti stalo s obličejem?
- Co myslíš? Přepadli mě. - Cože? Kdo to udělal?
Zmlátíš je za mě?
No tak, kámo. Chci jen vědět, jak se držíš.
Jasně. Chceš tu províst?
Tohle je můj novej domov a noví kámoši.
Holky ti tu klidně dají, ale můžou tě pobodat, když neodepíšeš.
Stačí?
Díky, že jsi přišel.
Hej, počkej. Vzali tě do toho souboru.
Cože?
Jo, kámo! Dokázal jsi to.
To je teď úplně jedno.
Myslel jsem, že to budeš chtít vědět.
Znamená to, že jsi překonal 1 000 dalších lidí.
- Měl bys mít radost. - Nemůžu hrát.
Já vím, ale…
Jsi fakt vtipnej.
Přišel jsi mi říct o něčem, co nemůžu mít.
Ne, kámo, víš, že tak jsem to nemyslel.
Vydřel jsem si to.
A co teď?
Teď to místo dostane druhej nejlepší? Nějakej podělanej náhradník?
Jsem tady kvůli tobě.
Řekl jsi přesně to, co chtěli slyšet.
Vyjebal jsi se mnou a teď jsem tady.
I Dom to došlo a snažila se mi pomoct, ale…
- Ne, já rozhodně… - Tobě to fakt nedochází?
Já tě už nechci vidět.
Už sem nechoď. Nemluv na mě.
Neser se do mě, nebo si mě nepřej.
- Já nemůžu! - Kde jsi byla?
- Co se stalo? - Nemůžu.
Co se stalo?
Já tu už nemůžu bydlet. Viděla jsem ho!
- Dobře. - Chci prostě zmizet.
Prosím, nech mě zmizet.
Já to nedávám, mami.
To bude dobrý. Pojď sem.
Do toho, Grand Army!
- No tak! - To dáš!
To zvládneš, Bo!
DRÁHA 2 GRAND ARMY – DISKV
Kurva!
Do hajzlu.
Co to mělo kurva bejt?
Co sis myslel, Retarde?
Že ti budou nadržovat jako při každým testu?
Přestaň! Kámo! Nech ho, Orlove!
- Hej! - Uklidněte se, do prdele!
Hej!
Dost. Hned!
Co se děje?
Nic.
Jen jsme trochu naštvaný.
Chtějí s vámi mluvit, Pakame.
- Jdeme. - Kdo?
Náboráři.
Hned.
Oblečte se, moc se jim líbil váš čas.
Víc nevím.
Tak jo, Grand Army. Pojďte sem.
No tak. Pohyb.
Takový chyby nemůžeme dopustit.
Nehledě na dnešní prohru
musíme do budoucna zůstat silní a zamakat na technice.
Tohle se už nesmí opakovat, Orlove.
Čekám od vás víc.
Tak do sprch.
Makám, Pakame!
No tak! Jdeme. Pohyb.
Je půl sedmý. Už je pozdě.
To teda není.
Musíš to udělat.
Říkáme ti, že ten mail je málo.
Jestli tu stáž fakt chceš, musíš jim zavolat.
Udělej to hned.
Co to sakra děláš?
Dávám ti svoji sílu. Udělej to.
- Nikdo tam nebude. - Nech jim vzkaz. Buď iniciativní.
Pokud se ti zítra ozvou, můžeš se jim vnutit.
Dobře.
Sisters Thrive, jak vám mohu pomoci?
Zdravím, jak se máte?
Dobře. Co vy?
Skvěle, díky.
Jsem Dominique Pierreová.
Volám ohledně toho mailu, co jsem poslala
kvůli pohovoru na vaši středoškolskou stáž.
Dobře. Už jsme vám psali, abychom se domluvili na čase?
Vlastně nepsali.
Stejně jsem se vám ale chtěla ozvat, protože bych ráda přišla
a řekla vám… trochu víc se vám představila.
Doporučil mě pastor St. Jean a přihlášku jsem poslala trochu později,
protože jsem o tom nevěděla.
Můžu přijít kdykoliv. Jsem do toho projektu strašně zapálená
a vážně věřím, že bych se na to skvěle hodila.
Vydržte chvilku, prosím.
Říkala jste „Dominique“?
Ano.
Perfektní.
Dobře. Díky, že jste zavolala.
Můžu vás tam vmáčknout, ale bude to muset být zítra.
- A ráno. - Jdeš tam.
Mohla byste v 8:30?
Určitě, to zní skvěle. Nezameškám ani tolik školy.
Super, tak se uvidíme zítra.
- Užijte si zbytek večera. - Vy taky.
Panebože!
Hej! Jsi moje hrdinka. Fakt. Byla jsi úžasná.
Podívej se na sebe!
Černošky do toho!
Oproti minule vypadáš mnohem šťastněji.
Jo, no…
To je jen maska.
To mě mrzí.
Proto jsem tady.
Poslední dobou se cítím strašně…
mizerně.
A nedokážu ten pocit zahnat.
Zlatíčko…
Probereme to.
Mám jenom chviličku. Dobře?
Leilo! Ne. Nedělej to, Leilo!
Zachraň se, Leilo!
Sklapni. Mám sílu, kterou ty nemáš, holka.
Hned budu na tobě.
Sejmu každičkou tvoji spermii
a pak chcípneš i ty, zkurvysyne!
A zveřejnila jsem to.
Dostalo to plno lajků, ale nevím, proč jsem to udělala.
Nic proti ní vlastně nemám.
A co když se jí opravdu něco stalo?
To, že si to uvědomuješ, je podle mě pozitivní, Leilo.
Taky jsem včera kouřila trávu.
A cítím se provinile, i kdybych neměla,
protože to nechci dělat nijak často.
To je dobře.
Co dál?
Jednomu z těch kluků… co Joey…
Ta holka, kterou jsem natočila.
Nevím, jestli vám to můžu říct.
Můžeš mi říct cokoliv, co chceš.
Já už jsem slyšela všechno.
Já…
jsem mu vykouřila…
ve školním divadle.
Dobře.
- Jak se cítíš? - Příšerně.
Byl to můj první orál.
Co když je to násilník?
A porušila jsem školní řád
a cítím se jako nechutná děvka.
Leilo, bylo to z tvojí strany dobro…
Jo, bylo to dobrovolné.
Což je na tom nejhorší.
Pohádaly jsme se kvůli tomu s Rachel. Prý mě už vůbec nezná.
Přijdu jí nechutná.
Cítila se kvůli mě špatně. A asi má pravdu.
Chceš zavolat rodičům?
Vědí, že jsi tu?
Řekla jsem jim, že se mi protáhla zkouška.
Jsem jen blbá náhradnice. Je to hrozný.
Prostě…
Vůbec se nepoznávám.
Nedokážu ze sebe dostat ten sliz, co na sobě cítím.
Rozumíte mi?
Dobře.
Máš toho hodně.
A já ti rozumím, jasné?
Zaprvé si myslím, že by ses měla zbavit vší té hanby, kterou cítíš.
Všichni v rámci našeho dospívání děláme nějaká rozhodnutí
a ne ze všech musíme být vždycky nadšení.
Netrap se tolik.
A zkus sama sobě slíbit,
že kdykoliv se budeš chystat mít sex,
položíš si otázku:
„Vážně to chci udělat? A proč?“
Hanba v téhle konverzaci nemá místo.
Podle mě jsou tři věci, které nám pomáhají uchopit život do vlastních rukou.
Pokání,
modlitby
a dobročinnost.
Počkejte chvilku.
Takže co se týče Joey a Rachel…
Pokání.
Jedna z důležitých židovských hodnot
je uzdravení.
Nejenom těch, kterým jsme ublížili, ale i naše.
Představ si to jako takový duševní reset.
To bych chtěla. Co mám udělat?
Odčinit to.
Jedná se o nápravu vlastních prohřešků,
abychom byli znovu zajedno se sebou i s Bohem.
Ber to jako…
„zajednočinení“.
Dosažení vnitřního pokoje tím,
že se budeš aktivně chovat zodpovědně a uvážlivě.
Takže… se mám lidem omlouvat?
Anebo jim děkovat
a dělat tyhle věci a pak mi bude líp?
No, teoreticky určitě jo… Nepřijde to ale hned.
Chce to čas.
Takže se mám přiznat k tomu, co jsem kdy komu provedla?
ODČINĚNÍ
Hej!
Co to tady vyvádíš?
Zkouším novou písničku.
Coltrane.
- Jo. - Pěkný.
Tak konči, mimino jde za chvíli na kutě.
- Udělej si úkoly. - Jasně.
Tati.
Budu hrát v tom souboru.
Cože?
Jo, vzali mě.
- Vzali tě? - Jo.
To je můj kluk.
Jen se na sebe podívej.
- Vidíš, jakej jsi borec! - Jo.
Pane jo, jsem na tebe tak hrdej.
Ještě aby ne, když jsi tak makal, co?
- Jo. - Už to ví máma?
Za chvilku jí to řeknu.
Nejdřív to tu poklidím.
Poslouchej mě. Vždycky budeš mít horší období.
Takhle se překonávají.
Zasloužíš si to.
To je můj kluk.
Borec!
Pohni a běž to říct mámě. Víš, že neudržím tajemství.
- Nic! - Co je?
Do prdele.
Co to do mě kurva vjelo?
Mee?
Co tu děláš?
Myslela jsem, že se ti něco stalo. Psala jsem ti.
Chcípl mi mobil.
- Ty jsi to neviděl? - Co?
Někdo zveřejnil tvoji esej.
Přes falešný účet, celou ji nahrál.
- Side! - Rodiče.
Ještě nic neví. Stůj.
Víš, že tě budu mít vždycky ráda, že jo?
Ukaž mi to.
JOHN ELLIS MOJE SUPERŽENA.
TO, JAK SE TEĎ TOLIK OHÁNÍŠ, JE DĚSNĚ SEXY.
MYSLÍTE SI, ŽE BÝT SOUČÁSTÍ VAŠÍ ELITÁŘSKÉ INSTITUCE NĚJAKÁ SUPERSCHOPNOST?
NENÍ.
Překlad titulků: Eliška K. Vítová