EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
I lytter ikke.
Flora: Ring tilbage, Sid, jeg er så forvirret. Sid, hvad sker der?
Jeg siger, det ikke er mig. At nogen skrev det i mit navn.
Men det er dig.
Hun vil bare høre, om du er okay.
Hun elsker dig.
Hvorfor skrev jeg det?
Hvis jeg havde ladet være, var det ikke sket.
Men måske havde Harvard været længere væk.
Og du ville stadig være homo.
Tror du, at en del af dig ønskede, at det skete?
Hvad helvede?
-Altså ubevidst. -Nej.
Det er mit værste mareridt.
Der er 100 elever på skolen, der er ude.
Og? Ingen af dem er på svømmeholdet.
De går til drama og er med i dit stykke.
-Det giver ingen mening. -Ikke mig.
Folk er pisseligeglade.
Og hvis ikke, smadrer jeg dem.
Jeg kan ikke vende tilbage.
Du har intet at skamme dig over.
Folk er ligeglade, hvis du er.
De bliver knust.
-De vil føle, de har fejlet som forældre. -De opdager det ikke.
Du blev ikke tagget, de er ikke på sociale medier,
og han har en klaptelefon.
Hvorfor fortalte du mig det ikke?
Jeg føler ikke, jeg var der for dig, og jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
Jeg kunne ikke sige noget.
Min skat.
Hvad er klokken?
Sov bare videre, mor.
Den er allerede over fem.
Har du været oppe hele natten?
Du kan ikke blive ved sådan. Det er for hårdt.
Jeg klarer mig, mor.
Det varer ikke evigt.
Hvad med samtalen?
Det er klokken otte. Jeg har tid til at tage matematikprøven på skolen først.
Jeg lukker bare øjnene et øjeblik.
Sov dog mindst et par timer.
Jeg følger børnene i skole.
Og så din søster til lægen. Hvil dig.
Nej. Bare et par minutter.
Jeg har det fint.
Velkommen til første tilfældige tasketjekdag, folkens!
Åbn jeres tasker til inspektion.
Jeg besøgte Owen.
Okay.
Det er fandeme som et fængsel. Og nu skal jeg med på All-State.
Kom du med?
Jeg får Owens plads.
Pis.
Hvad sagde han til det?
Det er ikke din skyld.
Det er det ikke. Og det nytter ikke at svælge i det.
Du har ikke engang nævnt klistermærkerne,
som er vildt tjekkede, for gæt hvem, der har designet dem.
-Med mit slogan. -Tak.
Du kom til ét møde.
Præcis, mit første møde, og I bruger mit slogan.
-Seriøst? Okay, her. -Ja.
Der er møde i den sorte studenterforening i aften. Her er en billet. Også til dig.
Jeg giver lyd.
-Skal jeg gøre det nu? -Her, værsgo.
-I aften. -Stik mig en.
Ja, mand.
Kommer du?
Hvis du kommer, gør jeg også.
Nej.
Orlov, den forpulede fuckboy.
Hvad? Må jeg ikke begå fejl?
Kom til møde i studenterforeningen.
Nej.
Der er to køer, folkens.
Åbn taskerne. Hav dem klar.
Hvis jeg var terrorist, ville jeg placere bomben her.
Alle ville blive udslettet.
De ville ikke engang nå at tjekke tasker.
Smart. Sig endelig det foran vagterne.
De elsker brune børn, der taler om bomber.
Forpulede idioter.
Hvor skal du hen?
Hej.
-Hvordan går det? -Kom lige med.
Er du okay efter alt det der?
Jeg mente min besked, hvis du vil tale om det...
Var det dig?
Lagde du det op?
Hvad?
-Nej. Hvorfor... -Du var hjemme hos mig.
-Du havde min taske, da jeg blev anholdt. -Tror du, jeg ville gøre det?
-Er det en måde at tvinge mig ud af... -Okay, nej.
Jeg ville aldrig oute nogen.
Hey.
Okay, gå bare videre.
Hey.
Må jeg tale med dig?
Ja.
Jeg ville bare...
Du havde ret i, at det hele har været mærkeligt,
og jeg føler bare...
Jeg ved det ikke. Jeg har talt med rabbi Schultz, og...
Har du talt med min rabbi?
Ja, hun har givet mig alle mulige råd,
og det fik mig til at indse, at jeg er på en rejse.
Og at alle er på deres egen rejse,
og nogle gange kender vi ikke vejen,
eller vi vælger en forkert vej, men vi skal hjælpe hinanden.
Og jeg vil gerne støtte dig, og du skal støtte mig.
Ligesom før.
Ja, det vil jeg også gerne have.
Jeg føler ikke, du har støttet mig på det sidste. Overhovedet.
Og det er hårdt for mig med alt det, der sker lige nu.
Det er nok derfor, jeg har været en kælling.
Det er unfair, men jeg har bare haft brug for dig.
Vent. Har jeg ikke støttet dig?
Kan vi ikke hænge ud ligesom før?
Skal vi tage til møde i studenterforeningen?
Jeg følges med dem.
Okay.
BLIV PÅ FORSONINGENS VEJ
Hvad fanden?
Eftermiddag?
Du satte alarmen til om eftermiddagen, din åndssvage...
Hej. Undskyld, jeg beklager.
Jeg skulle til samtale tidligere.
-Kan jeg på nogen måde... -Vent lidt.
-Ro på. Hvad hedder du? -Dominique Pierre.
Wow. Du er virkelig sent på den.
Har du en god undskyldning?
Jeg er bare sent på den.
Okay. Lad mig se, hvad jeg kan gøre.
Jeg kan klemme dig ind kl. 11,30. Kan du komme tilbage?
Om en time?
Selvfølgelig. Ja. Tak.
Det er så åndssvagt. Så jeg løj og sagde, jeg bare kunne vente.
-Men jeg skal tilbage til prøven. -Ro på.
Utroligt, jeg ødelagde det.
Skal jeg starte brandalarmen?
Stemningen er anspændt, man skal bare råbe: "Bombe!"
-Så lukker de skolen. -Du skal ikke spøge med det.
Jeg er lige ved at ringe med en bombetrussel.
Jeg må løbe, men du skal nok klare den.
Husk, sårbarhed er styrke.
Okay, farvel, Mika.
Dominique, tak, fordi du kom.
Tak for invitationen.
Og for at finde tid. Igen, jeg beklager.
Vil du ikke fortælle os lidt om dig selv?
Okay.
Jo.
Jeg er førsteårselev på Grand Army High School.
Og...
...min interesse for psykologi begyndte, da jeg tog et psykologifag sidste år,
hvilket var det første fag nogensinde,
hvor jeg havde lyst til at gå hjem og lave lektier.
Hvorfor vil du gerne i praktik hos os?
Hvordan passer du ind i vores mission?
Altså...
...I vil gøre psykologhjælp tilgængeligt for folk, der ikke har den mulighed.
Og det har vi brug for her i byen.
Det har vi brug for i mit lokalmiljø.
Det ser jeg dagligt.
For ærligt talt er det folk som mig, I forsøger at hjælpe.
Hvad mener du?
Må jeg gerne være sårbar et øjeblik?
Gerne. Det ville vi sætte pris på.
Jeg tror, at de fleste mennesker,
selv dem, der gerne vil hjælpe,
ikke altid forstår, hvad andre mennesker er oppe imod.
Når vi for eksempel taler om egenomsorg i vores kultur,
er det for mange lig med luksus.
Hvordan kan vi ændre det?
Ved at gøre, hvad I gør.
Jeg mener...
...jeg har ikke alle svarene.
Jeg har kun min egen erfaring, men...
Okay, jeg kom for sent i dag.
Jeg kom til at sætte alarmen til om aftenen,
hvilket var sjusket, indrømmet.
Men, ser I,
jeg gik i seng kl. fem i morges.
Ligesom i går og i forgårs.
Fordi der ikke er tid til at gøre alt det, jeg skal for at få det liv, jeg vil have.
Og...
...jeg er træt.
Og hvis jeg siger sandheden, gør det mig vred.
Men det er det eneste, jeg ikke må være,
fordi så...
...er jeg præcis det...
...de forventer, at jeg er.
Og de har ikke lyst til at se min vrede,
fordi hvem har egentlig lov til at være vred?
Det er et privilegium ligesom alt andet, og min vrede tæller ikke.
Men alle de følelser...
...er der stadig,
og de kan ikke slippe ud.
Der er så mange piger og kvinder derude ligesom mig,
som ikke kan tale med nogen om den slags. Så vi undertrykker dem bare.
Holder dem inde.
Men...
...de er der.
Og det gør ondt.
Og...
...vi har brug for nogen, der lytter.
Og jeg ved godt, I ved det,
fordi det er derfor, I laver det her arbejde...
...men 95% af alle, der arbejder med mental sundhed her i byen, er hvide.
Og jeg har ikke noget imod dem, men...
...det betyder noget, hvem der lytter.
Det betyder noget, hvem man er komfortabel omkring.
Det betyder noget, hvem der lytter og siger: "Jeg forstår."
Det gør det bare.
Jeg ved ikke, hvordan det teknisk skal ændres, men...
...I uddanner sorte kvinder til at kunne rådgive, ikke?
Det lyder fantastisk.
Og det vil jeg gerne være en del af.
Og for at være helt ærlig,
vil jeg kunne gå i sådan et jakkesæt en dag.
Jeg vil sidde her ved bordet sammen med jer,
og jeg vil være sikker på, at jeg gør, hvad jeg kan
for at give mit folk, hvad de har brug for.
Jeg skal også nævne, at jeg er meget kyndig udi Excel,
og jeg har opbygget mit eget brand på de sociale medier,
og jeg er både pålidelig og punktlig.
Undtagen i dag, tydeligvis.
Så... ja.
-Vil du ikke godt svare! -Undskyld, jeg ikke har sva...
Hvad så, mand?
Hej. Jeg læste dit essay.
Det er pissegodt.
Et stort skridt. Tillykke.
Hvordan føles det at være ude?
Det fede er, at så snart man springer ud,
er der et fællesskab, der står klar til at hjælpe.
Du burde kigge forbi et af møderne. Homo-heteroforbundet, hver tirsdag.
Du burde komme. Queers som os må holde sammen.
Jeps. Tak.
Sid!
Hey.
Hvordan går det?
Jeg kan slet ikke forestille mig, hvordan du har det lige nu.
Sådan at blive udstillet på den måde.
Og...
...jeg vil bare sige, at da bomben sprang i vores liv,
var du der for mig.
Og nu er en bombe sprunget i dit liv, og jeg vil gerne støtte dig i det.
Hr. Blumberg.
Jeg beklager.
Jeg havde en praktiksamtale og kom for en halv time siden,
men jeg blev bedt om at vente på kontoret.
John, Becca, aflever prøverne.
-Kan jeg måske tage prøven i en fritime? -Det ved du, jeg ikke kan, Dominique.
Nej, men jeg vidste ikke, det tog så lang tid.
Det har jeg fuld forståelse for, men der er 38 elever i klassen.
Jeg prøver ikke at være skrap, men konsistent, og hvis du får lov,
skal alle andre også have lov.
Dit gennemsnit er godt, og det her trækker lidt ned.
Sådan er livet.
Sådan en lortedag.
Måtte du ikke tage prøven?
Pis.
Hvordan gik det med samtalen?
Jeg vil så gerne arbejde der.
-Jaså? -Altså...
De kvinder, der arbejder der, er nogle helt fantastiske dronninger.
Jeg føler, de kunne lide mig, men hvem ved?
Jeg talte om psykologifaget og om, at egenomsorg er luksus. Er det dumt?
Jeg er ekspert i egenomsorg.
-Jeg gør det hver aften. -Også mig.
Og det er luksuøst.
Åh gud! Hold mund!
Jeg er så stresset, jeg er øm i nakken.
-Ved du, hvad du trænger til? -Flere timer i døgnet?
Nej, du trænger til en friaften.
Mor dig lidt. Slap af.
Det er sandt.
Jeg har historieprøve i morgen, og jeg har ikke læst op.
Det er en indsamling, som Sonia og din fyr har arrangeret.
-Og det er tidligt, du kan læse bagefter. -Ja.
Kom nu. Du vil jo gerne.
Kom nu. Tag imod klistermærket, skatter.
Kom med til festen.
-Fint. -Hav det fedt.
Gør det.
Sådan! Afsted!
Hej, Sid.
Sid ned.
-Jeg ville bare... -Nej, sæt dig. Hvad har du på hjerte?
Du har vel hørt om...
Ja.
Er du okay?
Hvad sagde dine forældre?
De kommer aldrig nogensinde på Instagram, så...
Har du tænkt over, hvordan du vil gribe den samtale an,
-hvis de finder ud af... -Ved du, hvordan det slap ud?
Nej.
Gør du?
Det må være en, der havde adgang til det.
Jeg synes, du bør anmelde det officielt hos hr. Burley.
Du havde den eneste kopi.
Sid, du har enhver ret til at være såret og vred.
Og jeg vil støtte dig.
Men det lyder, som om du antyder, at jeg havde noget med det at gøre.
Det her er en krænkelse af dit privatliv, og jeg ved ikke, hvordan det slap ud.
Men lige nu synes jeg,
du bør fokusere på, hvad du har brug for fremadrettet.
Jeg skal tilbage i tiden.
Lad være med at skubbe de folk fra dig, som holder af dig, Sid.
Tilintetgør, knus, smadr.
Jeg ordner dig så hårdt, tøs.
Så er det nok!
Hold op med at tale.
Alt det, du vil gøre ved min krop...
Er denne her besked okay at sende til Joey?
Jeg kan ikke læse den lige nu.
Hun skal bare vide, at jeg støtter hende.
Hvem siger, jeg gider din aggression?
Kærtegn, slik, pas...
Vent lidt, Maya.
Leila, du kan tegnsproget til det her, ikke?
Det meste.
Og arrangementet?
Hvorfor går hun mod forgrunden ved "om igen"?
Bemyndigelse.
Baggrunden er skam, forgrunden er bemyndigelse.
-Vil du ikke nok fokusere? -Jo, det gør jeg.
Kan du tage det afsnit fra starten? Beklager, Maya.
Og hvis nogen taler bag scenen, så hold jeres kæft.
Dominer, tilintetgør, knus, smadr.
Jeg ordner dig så hårdt, tøs.
Så er det nok!
Hold op med at tale.
Alt det, du vil gøre ved min krop,
er i virkeligheden kun for din krop.
Undskyld, hvis jeg sårede dig.
Hvem siger, at jeg vil raseres?
Hvem siger, jeg gider din aggression?
Kærtegn, slik, pas.
Vil du ikke nok?
Om igen.
Hvad sker der, hvis jeg siger, hvad jeg kan lide, og hvad jeg vil have?
Hvad hvis jeg vovede at ytre de ord?
Svaret er nemt nok.
Du ville kalde mig et misfoster.
Du ville kalde mig...
...aggressiv.
-Vil du have bedstemors tæppe? -Hvorfor?
Det ved jeg ikke.
-Du elsker det. -Ja, jeg gør.
Men når du vil give det til mig,
tænker jeg, du tror, jeg ikke kommer tilbage.
Selvfølgelig kommer du tilbage.
KATOLSK SKOLE
PRISER 2019-2020
Mor, hvordan har I råd til det her?
Det koster $48,000 om året.
Det er ikke hele året.
Så der er nedslag.
Og dine bedsteforældre spæder til.
Det er noget rod.
Ynkeligt. Det svarer til at flygte.
Det er det ikke.
Du skal ikke gøre noget, du ikke vil.
Du skal ikke tage afsted. Du må gerne blive.
Du beskytter dig selv ved at fjerne dig. Det er ikke at flygte.
Ja, men de kan gøre, hvad de vil.
Hvad med dem her?
-Vil du have dem med? -De behøves ikke.
Hej, mor!
Hej!
Vi er herinde.
-Hej. -Hej, lille skat.
Kom her.
Giv mig et kram.
Kom herhen.
Hvad laver I?
-Jeg flytter hjem til far lidt. -Gør vi også?
Nej. Kun Joey, og ikke i lang tid.
Vi kommer stadig til at ses hele tiden.
Ja, vi spiser hos far i aften. Som en familie.
Hvorfor flytter du?
Så hun ikke støder på George, skat.
Så flytter jeg også, for det vil jeg heller ikke.
Tager du din Bikini Kill-plakat med?
For ellers beholder jeg den bare.
Du har bare at passe på den.
-Hvis hun får noget, vil jeg også. -Jeg kommer tilbage.
Okay, fint, Frankie.
Du får én ting.
Okay. Kom så.
-Hent jeres frakker. Ud. -Helt ærligt, mor.
Kom så.
-Jeg troede, alt Coltrane var her. -Han kan ikke inddæmmes.
Den anden Coltrane-afdeling er her, efter han skiftede selskab.
Dit system er sært.
Nej.
Han elsker bare, når folk skal spørge. Så han kan indlede en samtale.
Det er idéen med jazz.
Der har vi den.
Live at Birdland.
Fra 1964.
-Du ved, hvor du kan lytte til den. -Ja. Tak, min ven.
Nu var...
..."Alabama" jo ikke live.
Det her er den femte indspilning i Van Gelders studie i Edgewater.
Coltrane fortalte ingen, hvad det handlede om, ikke engang bandet.
Nodearket havde ikke engang en titel.
Men...
...selvom man ikke kender motivet bag,
så ved man, hvad det er, så snart man hører det.
Man mærker det.
Det er en mindetale.
Kender du baptistkirken på 16th Street?
-I Birmingham? -Den blev bombet, ikke?
Jo.
Det var to måneder før indspilningen.
Saxofonen beklager sig.
Den synger sorgen ud, men nedenunder
hører man slagtøjet.
Det bygger op, rejser sig, truende.
Det er den spænding, der gør stykket så kraftfuldt.
Det handler om det øjeblik, hvor sorg forvandles til vrede.
Det er et mindesmærke.
Ja. Men det er også en protest.
Dette land har en historik med folk, der stiger på bussen
og kører mod solnedgangen for at skabe forandring.
Det gør vi også med de penge, vi samler ind i aften.
Ja! I har bare at give ham nogle penge!
Vi fejrer vores historie og reflekterer over den,
men vi skal kæmpe for fremtiden.
Grand Army vil have dig med!
Vi tager til Pennsylvania og laver vælgerregistreringer.
Hvad så? Hygger I jer her?
Du kommer for sent.
Og hvad så?
Hør her.
Hvis valget falder ud til vores fordel, er det de sorte vælgeres skyld.
De unge vælgeres.
Vi må føre an, indtil de andre får styr på lortet!
Vi vinder den stat!
Lad mig høre jer!
Sonia Cruz. Hvor er hun?
Hun har tilmeldingslisten. Kom med på bussen!
Wow, pigen her er rigtigt blevet oplyst.
-Gør noget. -Jeg har en idé.
-Hvad? -Det får du at vide.
Giv en stor hånd til Grand Armys stepdansere!
Amanda! Sådan, Amanda!
Du er så god! Du er så klog.
Har du drukket?
Fortæl os din idé!
-Du afslører mig! -Hvad snakker du om?
-Der er kun sorte elever på Owens skole. -Det er det nye Jim Crow.
Vi er nødt til at vise, hvor sygt det er.
Vi kan lave en siddende demonstration for Owen.
Det kan jeg lide.
Se lige, hvordan han dukker op med idéer. Du har vist øvet med din fyr.
Det er ikke på den måde.
Det kunne det godt være.
Sejt at dukke op, selv når folk prøver at få en ned med nakken.
Hey, du kom.
Er Flora her?
Det tror jeg ikke. Har du skrevet til hende?
Nej. Jeg tænkte, det var bedre personligt...
-Jeg ved det ikke. -Det er godt, du kom.
-Jeg føler, alle stirrer på mig. -Det gør de ikke.
Jeg ved ikke med jer, men jeg er klar til steaksandwich med ost!
Jeg smutter.
Du er lige kommet.
Hej, mand.
Hvordan går det?
Hvad er dit problem?
Hold kæft, hvor er jeg dum.
-Det møgsvin! -Sid!
Bo!
Det var dig, ikke?
-Jeg ved, det var dig! -Du skal ikke angribe mig.
Hvad fanden? Er du okay?
Er du okay?
Lad mig se.
Hvad sagde de?
Is er min ven.
Hvad med næsen?
Jeg har det fint. Jeg vil bare hjem.
-Meera? -Herovre, far!
Siddhartha.
-Hvad er der sket? -Jeg klarer mig.
-Hvem gjorde det? -Det var et dumt skænderi med en i skolen.
-Angreb han dig? -Nej.
-Hvorfor kom politiet ikke? -Sådan var det ikke.
Skolen skal underrettes.
-Han skal drages til ansvar. -Far.
Din søster sagde, han var hvid. Du blev udset.
-Nej. -Hvorfor angreb han dig så?
Fordi jeg angreb ham. Jeg skubbede til ham.
Hvorfor?
På grund af mig.
Han forsvarede mig.
-Hvad sker der? -Du skal ikke lyve for mig.
Hvem lyver? Sig nu sandheden.
Hvad skete der?
Han lagde min universitetsansøgning op for at gøre mig flov, og alle læste den.
Flov over at være inder?
Det er en hadforbrydelse. Undskyld mig, jeg så en betjent nedenunder.
-Han skal komme herop. -Far, stop. Hør.
-Hvad vil du? -Anmelde noget.
-Stop. Alt er fint. -Far. Sid vil ikke...
Min søn har fået tæsk.
Skal jeg ringe til politiet?
Nej. Lad mig lige tale med min familie et øjeblik.
Du hører ikke efter.
Nej. Du skal høre efter. Du skal ikke behandles sådan.
-Jeg skrev om, at jeg er bøsse. -Hvorfor skrev du om det?
Fordi jeg er bøsse.
Det er åndssvagt.
Du er ikke bøsse.
Far.
Sidst jeg tjekkede, var det ikke...
-Jo, værsgo. -Tak.
Tag nogle grøntsager.
Du har ingen grøntsager.
-Tag nogle grøntsager. -Hun kan ikke lide dem.
-Er de saltede? -Put chilisovs på.
Hun kan ikke spise chilisovs.
Jeg har et spørgsmål.
-Hvad laver man på katolsk skole? -Det samme som en normal skole.
Ja. Udover religionsundervisning og kirkegang.
Og der er nonner.
-Det er anderledes nu. -Overalt.
Der er ikke nær så mange nonner, som da vi gik i gymnasiet.
Helligånden.
Husker du det, Bec?
Du godeste.
Du godeste!
-Hvad i... -Hvad fanden er Helligånden?
...hvad laver du med din krop?
Hvorfor er det sjovt?
Til skolefesterne holdt nonnerne opsyn på dansegulvet
for at sikre sig, at der var plads nok til Helligånden.
Jeg forstår det ikke.
Der skulle være nok plads mellem kroppene til at...
-Til Jesus. -Ja, mere eller mindre.
Det var helt vanvittigt.
-Alle disse ynkelige... -Akavede.
...gymnasieelever, der bare...
Frank, kom med. Nu skal du se.
Nej. Ikke tættere på. Lige der.
-Okay. -Åh gud.
Var det så slemt?
-Det var det. -Det var værre. Skrækkeligt.
Åh gud. Frankie har brug for rampelyset, folkens.
Det er pisseledt. Hun hygger sig bare med mor.
Kom. Dans med mig. Kom nu.
-Nej, jeg kigger bare på. -Nej, kom nu. Dans med mig.
-Nej. Kom nu. -Gå nu bare...
-Hallo? -Nej!
-Fint. -Mor, hvem er det?
Mor, hvem ringer? Hold nu op, Frankie.
Nina vil danse med dig.
Hvem er det?
Mor!
Et øjeblik.
Baseret på hvad?
-Hvem har besluttet det? -Besluttet hvad?
Jeg står her med Joey og Matt. Øjeblik.
Det er anklageren. De rejser ikke tiltale.
-Hvad betyder det? -Hvordan har de besluttet det?
Manglende beviser.
Hvad? Så de gør ingenting?
De mente ikke, der var nok til en sag.
-Hvad? -Kan vi ikke bestemme det?
Vi er alle meget oprevne.
-Spørg dem hvorfor! -Jeg prøver!
Sig, at jeg vil tale med dem, mor!
Vi taler med dem.
Jeg trængte virkelig til denne aften. Helt ærligt.
Ved du, hvornår jeg sidst gjorde sådan noget?
Hvornår?
-Jeg spørger, fordi jeg ikke husker det. -Hey.
-Jeg har aldrig set dig så stiv. -Jeg er ikke stiv. Kig på mig.
Jeg har styr på det!
Du er fuld.
Du skulle prøve at brødføde en familie med otte dollars per person.
Otte dollars til en hel dag. Prøv du det.
En pakke kyllingenuggets. Det koster seks dollars for et måltid.
Skal man så leve af krydderboller?
I New York smider de en ud, når huslejen er overskredet med tre dage.
Seriøst. Tre dage.
"Hvis jeg ikke har huslejen, når den skal betales,
ændrer tre dage ikke en skid."
-Skal jeg røve en bank? -Klart.
Men jeg har undersøgt det.
Og hvis udlejeren har forsømt noget... Vores toilet er altid stoppet,
og de ordner det ikke, så jeg dokumenterer alt, men...
Men min udlejer er kommunen.
Men hvis man kan dokumentere forsømmelse, kan man måske få lov at blive.
Pis.
Jeg ævler løs, og du siger nok snart, at du er nødt til at gå.
-Jeg siger intet. -Men du tænker det.
-Hav dog lidt tiltro til mig. -Okay, hvad tænker du på?
At jeg ikke vidste, du havde så meget at se til.
Det er en tung byrde. Du får det til at se let ud.
Det er, fordi jeg er min egen magiske superhelt.
Men ikke på det sidste.
Du behøver ikke være magisk.
Men du er utrolig.
Fandt du lige på det? Lige nu?
Ja.
Kun for mig?
Kun for dig.
Hvor er du plat.
Vil du med op lige hurtigt?
Fandeme ja.
-Jeg er virkelig fuld. -Ja. Men du ser godt ud.
Bordet er dækket.
Dominique!
Jeg var ved at blive bekymret.
-Godaften. -Godaften.
Hej, min skat.
Vi har fået besøg.
-Undskyld. Jeg kan... -Nej.
-Det er okay. -Jeg fulgte hende bare hjem.
-Undskyld. Jeg vidste ikke, her var nogen. -Det er fint.
Hav en god aften.
-Godaften. -Godaften.
Det er hendes ven fra skolen. Hun er meget flittig med studierne.
Undskyld.
Det er okay.
Jeg fortalte dem lige om, hvor klog du er.
Undskyld mig et øjeblik.
Undskyld mig.
Dominique, åbn døren.
Hvor har du været?
Til en skoleting.
Er du fuld?
Nej.
Hvem er det derude?
Francine vil gerne introducere dig for sin nevø.
Han er en god dreng.
Jeg sagde jo, jeg ikke ville.
Nej, mor! Hvorfor gjorde du det?
Det her kan ikke blive ved.
Du kan ikke blive ved. Det er for meget.
Min skat...
Jeg er bekymret for dig.
Hils nu bare på ham. Du behøver ikke at beslutte dig nu.
Skynd dig lidt.
Okay.
Min skat!
Endelig! Hej!
-Har du det godt? -Ja.
Hej, hyggeligt at møde dig.
Hej.
Ronald, det er min datter, Dominique.
Dominique, det er Ronald Toussaint og sin mor, Perla.
Ronald er min yndlingsnevø.
Måske fordi jeg er hendes eneste nevø.
Okay, hvem er sulten?
I lytter ikke.
Så jeg skal nok få jer til at lytte.
Tekster af: Hani Abildskov Abu-Khalil