‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫- אתם לא מקשיבים. -‬
‫- פלורה / סיד בבקשה תתקשר חזרה,‬ ‫אני כל כך מבולבלת -‬
‫- סיד, מה קורה? -‬
‫אגיד שזה לא אני.‬ ‫מישהו כתב את זה כך שזה יראה כאילו זה אני.‬
‫אבל זה היית אתה.‬
‫היא רק רוצה לדעת שאתה בסדר.‬
‫היא אוהבת אותך.‬
‫למה כתבתי את השיט הזה?‬
‫אם לא הייתי נוגע בחיבור,‬ ‫השיט הזה לא היה קורה.‬
‫אבל אולי היה לך פחות סיכוי‬ ‫להתקבל להרווארד.‬
‫ואתה עדיין תהיה גיי.‬
‫אתה חושב שאיזשהו חלק בך,‬ ‫כאילו, רצה שזה יקרה?‬
‫מה לעזאזל?‬
‫לא, כאילו, בתת־מודע.‬ ‫-לא.‬
‫זה הסיוט הכי גרוע שלי.‬
‫יש, כאילו, 100 ילדים מחוץ לארון בביה"ס.‬
‫אז? אף אחד מהם לא בנבחרת השחייה.‬ ‫הם ילדי חוג דרמה, וחלק ממחזה התענוגות שלך.‬
‫זה אפילו לא הגיוני.‬ ‫-לא אני.‬
‫זה לא יזיז לאף אחד.‬
‫ואם כן, אני אכסח להם את הצורה.‬
‫אני לא יכול לחזור לשם.‬
‫אין לך במה להתבייש.‬
‫אל תהפוך את זה לבעיה, וזה לא יהיה בעיה.‬
‫זה יהרוג אותם.‬
‫הם יחשבו שהם נכשלו כהורים.‬
‫הם לא יגלו.‬
‫הם לא תויגו בפוסט, הם לא ברשתות החברתיות,‬
‫והוא משתמש טלפון צדפה מזוין.‬
‫למה הרגשת שאתה לא יכול לספר לי?‬
‫אני מרגישה שלא הייתי שם בשבילך,‬
‫ואני לא יודעת מה לעשות עם זה עכשיו.‬
‫לא יכולתי לספר לאף אחד.‬
‫יקירתי.‬
‫מה השעה?‬
‫תחזרי לישון, אימא.‬
‫כבר אחרי חמש.‬
‫נשארת ערה כל הלילה?‬
‫את לא יכולה להמשיך לעשות את זה.‬ ‫זה יותר מדי בשבילך.‬
‫אני בסדר, אימא.‬
‫זה לא לתמיד.‬
‫מה לגבי הראיון שלך?‬
‫הוא בשמונה.‬
‫יהיה לי מספיק זמן להגיע לביה"ס‬ ‫לעשות את המבחן במתמטיקה.‬
‫אני רק צריכה לעצום את העיניים לכמה דקות.‬
‫לפחות, תני לעצמך לישון כמה שעות.‬
‫אני אקח את הילדים לביה"ס.‬
‫לפני שאקח את אחותך לרופא.‬ ‫את צריכה לנוח.‬
‫לא. רק לכמה דקות.‬
‫כי אני באמת בסדר.‬
‫ברוכים הבאים ליום בדיקת התיקים‬ ‫האקראית הראשון שלנו, חברים!‬
‫תפתחו את התיקים שלכם לבדיקה.‬
‫הלכתי לראות את אוון.‬
‫אוקיי.‬
‫זה כמו כלא מזוין שם.‬ ‫ועכשיו הם רוצים שאלך לתזמורת ‬‫כל־המדינה‬‫.‬
‫התקבלת?‬
‫אני לוקח את המקום של אוון.‬
‫לעזאזל.‬
‫מה הוא אמר כשסיפרת לו?‬
‫זאת לא אשמתך, ג'יי.‬
‫זה לא. וזה שאתה מתפלש בשיט לא עוזר.‬
‫אתה יודע, אפילו לא אמרת כלום‬ ‫על הסטיקרים האלה.‬
‫שיצאו אחלה, כי תנחש מי עיצבה אותם.‬
‫כן, עם הסלוגן שלי.‬ ‫-תודה.‬
‫אתה בא לפגישה אחת.‬
‫בדיוק, הפגישה הראשונה שלי,‬ ‫והסלוגן שלי על הסטיקר.‬
‫ברצינות? אוקיי, הנה.‬ ‫-כן.‬
‫יו, הערב BSU. יש לי כרטיסים לכולם.‬
‫אתה תקבל אחד. את תקבלי אחד.‬
‫אעדכן אותך.‬
‫אני צריכה לעשות את זה עכשיו.‬ ‫-הנה, קחי את זה.‬
‫הערב.‬ ‫-יו, סדר אותי, אחי.‬
‫כן, אחי.‬
‫את הולכת להיות שם?‬
‫כי אם את הולכת, אני מניח שאני חייב ללכת.‬ ‫-כן, לא.‬
‫אורלוב המזוין.‬
‫מה? אסור לי לעשות טעויות?‬
‫יו, אתה צריך לבוא איתי ל-BSU.‬ ‫-לא.‬
‫- גרנד ארמי מגיע לגייס אותך -‬
‫- פלורה / אני ממש מעוצבנת‬ ‫שהוא מתעלם ממני -‬
‫יש לנו כאן שתי שורות, חבר'ה.‬
‫תיקים פתוחים, תכינו אותם.‬
‫אם הייתי טרוריסט, אני נשבע,‬ ‫הייתי מתפוצץ ממש כאן.‬
‫פשוט למחוק את כולנו. יו, גמרנו.‬
‫לא הייתי נותן להם את הזמן‬ ‫לבדוק לנו את התיקים.‬
‫חכם. תמשיך לומר את השיט הזה מול האבטחה.‬
‫אני בטוחה שהם בקטע של דיבורים‬ ‫על פצצות מילדים חומים.‬
‫אידיוטים מזוינים, נשבעת באלוהים.‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫היי, גבר.‬
‫מה המצב?‬ ‫-בוא הנה לשנייה.‬
‫אתה בסדר עם כל השיט הזה?‬
‫התכוונתי למה שכתבתי,‬ ‫אם תרצה לדבר על משהו או…‬
‫זה היית אתה?‬
‫שפרסם את השיט הזה?‬
‫מה?‬
‫לא. למה שאני אפרסם…‬ ‫-היית אצלי בבית.‬
‫היה לך את התיק שלי ביום המעצר.‬ ‫-אתה באמת חושב שהייתי עושה את זה?‬
‫זאת הדרך שלך להכריח אותי ל…‬ ‫-אוקיי, לא. בחיים לא הייתי מוציא מישהו.‬
‫היי.‬
‫בסדר, את יכולה ללכת.‬
‫היי.‬
‫אני יכולה לדבר איתך?‬
‫בטח.‬
‫אני רק רציתי ל…‬
‫את כל כך צדקת שהמצב היה משונה,‬
‫ואני פשוט מרגישה כאילו…‬
‫אני לא יודעת.‬ ‫אני דיברתי עם הרבנית שולץ, ו…‬
‫רגע. את דיברת עם הרבנית שלי?‬
‫כן, והיא נתנה לי את כל העצות האלה,‬
‫וזה לגמרי גרם לי להבין… שאני במסע.‬
‫וכולם במסע,‬
‫ולפעמים אנחנו לא יודעים לאן ללכת,‬
‫או שאנחנו הולכים בדרך הלא נכונה,‬ ‫אבל אנחנו צריכים לתמוך זה בזה?‬
‫ואני רוצה להיות שם עבורך,‬ ‫ואני רוצה שתהיי שם עבורי.‬
‫כמו שתמיד היינו.‬
‫כן, כלומר, גם אני רוצה את זה.‬
‫כן, פשוט, לא היית שם עבורי לאחרונה.‬
‫כאילו, בכלל.‬
‫וזה ממש קשה עבורי עם כל מה שקורה עכשיו.‬
‫ואני חושבת שבגלל זה התנהגתי כמו ביץ'.‬
‫ואני יודעת שזה לא הוגן,‬ ‫אבל ממש הייתי צריכה אותך.‬
‫רגע. אני לא הייתי שם עבורך?‬
‫נוכל, כאילו, לבלות יחד, כמו פעם?‬ ‫כאילו, רוצה ללכת ל-BSU?‬
‫אני מתכוונת ללכת איתן.‬
‫אוקיי. כן.‬
‫- להישאר על הדרך לכפרה -‬
‫מה לעזאזל?‬
‫אחר־הצוהריים?‬
‫כיוונת את זה לאחר־הצוהריים, טיפשה…‬
‫היי. סליחה, אני באמת מצטערת.‬
‫הייתי אומרה להיות פה לראיון‬ ‫מוקדם יותר היום.‬
‫האם יש דרך כלשהי שעדיין אוכל…‬ ‫-רגע, מותק.‬
‫תאטי. מה שמך?‬ ‫-דומיניק פייר.‬
‫הו, וואו. את ממש מאחרת.‬
‫יש לך תירוץ טוב?‬
‫אני פשוט מאחרת.‬
‫אוקיי. תני לי לראות מה אני יכולה לעשות.‬
‫נראה שאוכל להכניס אותך ב-11:30.‬ ‫תוכלי לחזור?‬
‫בעוד שעה?‬
‫כמובן. כן. תודה.‬
‫כל כך טיפשה.‬
‫ואז פשוט שיקרתי,‬ ‫אמרתי שאני יכולה לחכות כל היום.‬
‫אבל אני צריכה לחזור למבחן שלנו.‬
‫ילדה, תפסיקי להילחץ.‬
‫אני לא מאמינה שדפקתי את זה.‬ ‫-את רוצה שאפעיל את אזעקת השריפה או משהו?‬
‫תקשיבי, המקום הזה מתוח בטירוף.‬ ‫כל שאת צריכה זה להיות כאילו, "פצצה!"‬
‫והם יסגרו את כל בית הספר.‬ ‫-ילדה, אפילו אל תצחקי.‬
‫אני קרובה להודיע על איום בעצמי.‬
‫בסדר. אני חייבת ללכת, מאמי,‬ ‫אבל את תשחקי אותה, אוקיי.‬
‫רק תזכרי, פגיעות זה כוח.‬
‫אוקיי. ביי, מיקה.‬
‫דומניק, תודה לך שאת כאן.‬
‫תודה שאתן נפגשות איתי.‬
‫ואדיבות אליי.‬
‫שוב, אני מתנצלת.‬
‫למה שלא תתחילי בלספר לנו קצת על עצמך.‬
‫בסדר.‬
‫כן.‬
‫אני כרגע תלמידה בשנה השלישית שלי‬ ‫בתיכון גרנד ארמי.‬
‫ו…‬
‫ולראשונה התחלתי להתעניין בבריאות הנפש‬ ‫כאשר לקחתי פסיכולוגיה למתקדמים בשנה שעברה,‬
‫שזה היה השיעור הראשון שאי פעם לקחתי‬
‫שממש רציתי לחזור הביתה‬ ‫ולעשות את שיעורי הבית.‬
‫תוכלי לספר לנו מדוע את רוצה‬ ‫לעשות אצלנו את ההתמחות?‬
‫איך את חושבת שאת מתאימה למשימה שלנו?‬
‫ובכן…‬
‫אתן מנסות להפוך‬ ‫את שירותי בריאות הנפש לנגישים‬
‫לאנשים שאין להם את התמיכה הזאת.‬
‫ואני יודעת שאנחנו צריכים את זה בעיר הזאת.‬
‫אנחנו צריכים את זה בקהילה שלי.‬
‫אני רואה את הצורך הזה כל יום.‬
‫אם להיות כנה, אני האדם לו אתן מנסות לעזור.‬
‫למה את מתכוונת בכך?‬
‫אוכל… אוכל להיות פגיעה איתכן לשנייה?‬
‫בבקשה. אני חושבת שנעריך זאת.‬
‫אני חושבת שרוב האנשים,‬
‫אפילו אנשים שרוצים לעזור,‬
‫הם לא תמיד מבינים‬ ‫עם מה חלק מהאנשים מתמודדים.‬
‫אני חושבת, למשל, כאשר אנחנו מדברים‬ ‫על דאגה עצמית בתרבות הזאת,‬
‫עבור הרבה אנשים, דאגה־עצמית זה מותרות.‬
‫איך את חושבת שנוכל לשנות זאת?‬
‫בלעשות מה שאתן מנסות לעשות.‬
‫אני מתכוונת,‬
‫אין לי את כל התשובות.‬
‫מה שאני יודעת‬ ‫זה מהניסיון האישי שלי, אבל…‬
‫אוקיי, כאילו, איחרתי היום.‬
‫כיוונתי בטעות את השעון המעורר שלי‬ ‫לאחר־הצוהריים במקום לבוקר.‬
‫שזה היה חסר אחריות, אני מודה.‬
‫אבל תראו,‬
‫הלכתי לישון בחמש בבוקר.‬
‫אותו הדבר אתמול וביום שלפני כן.‬
‫כי אין מספיק זמן לעשות את כל הדברים שאני‬ ‫חייבת לעשות כדי להשיג את החיים שאני רוצה.‬
‫ו…‬
‫אני עייפה.‬
‫ואם אני אומרת את האמת, זה מכעיס אותי.‬
‫אבל, זה הדבר האחד שאני לא יכולה‬ ‫לאפשר לעצמי להיות כי אז…‬
‫אני בדיוק מה שהם…‬
‫מה שהם מצפים שאהיה, נכון?‬
‫והם לא רוצים לראות את הכעס שלי‬
‫כי למי בעצם מותר לכעוס?‬
‫זאת זכות יתר כמו כל דבר אחר,‬ ‫והכעס שלי לא נחשב.‬
‫אבל כל הרגשות האלה,‬
‫הם עדיין שם.‬
‫ואין להם לאיפה ללכת.‬
‫יש שם בחוץ את כל הבחורות‬ ‫והנשים האלה שהן כמוני,‬
‫שאין להן למי לומר את הדברים אלה.‬
‫אז, אנחנו פשוט מדחיקות את הרגשות למטה.‬
‫שומרות אותם בפנים או משהו.‬
‫אבל…‬
‫הם שם.‬
‫זה כואב.‬
‫ו…‬
‫אנחנו צריכות מישהו שישמע אותנו.‬
‫ואני יודעת שאתן כבר יודעות זאת, כי בגלל זה‬ ‫אתן כאן עושות את העבודה הזאת, אבל…‬
‫תשעים וחמישה אחוזים מעובדי בריאות הנפש‬ ‫בעיר הזאת הם לבנים.‬
‫ושום דבר נגדם, אבל…‬
‫זה משנה עם מי מדברים.‬
‫זה משנה עם מי מרגישים בנוח.‬
‫זה משנה מי מקשיב לך, שאומר, "אני מבין."‬
‫זה פשוט משנה.‬
‫אני לא יודעת מה הצעדים הטכניים‬ ‫כדי שזה ישתנה, אבל…‬
‫אתן מאמנות נשים שחורות להיות יועצות, נכון?‬
‫לי זה נשמע מדהים.‬
‫ואני רוצה להיות חלק מזה.‬
‫ו… אם להיות כנה.‬
‫אני רוצה ללבוש חליפה כזאת יום אחד.‬
‫אני רוצה לשבת בשולחן הזה איתכן.‬
‫ו… אני רוצה לוודא‬ ‫שאני עושה מה שאני יכולה‬
‫כדי לוודא שהאנשים שלי‬ ‫יקבלו את הדברים שהם צריכים.‬
‫וגם, אני חייבת להוסיף,‬ ‫אני מאוד מיומנת באקסל,‬
‫ובניתי מותג משלי במדיה החברתית,‬
‫ואני באמת אמינה וגם דייקנית.‬
‫חוץ מהיום, מן הסתם.‬
‫אז… כן.‬
‫- מצטער שלא עניתי -‬
‫מה קורה, גבר?‬
‫היי, ראיתי את החיבור שלך.‬
‫זה שיט טוב.‬
‫צעד גדול. מזל טוב.‬
‫איך זה מרגיש להיות מחוץ לארון?‬
‫מה שמדליק זה שברגע שיצאת מהארון,‬
‫יש כאן באופן מידי קהילה עבורך.‬
‫כדאי שתבוא לפגישה.‬
‫ברית גיי־סטרייט, בימי שלישי.‬
‫אתה בהחלט צריך לבוא.‬ ‫אנחנו הקווירים צריכים לתמוך זה בזה.‬
‫כן. תודה.‬
‫סיד!‬
‫היי.‬
‫מה שלומך?‬
‫אני לא יכולה לדמיין איך אתה מרגיש עכשיו.‬
‫להיות חשוף ככה.‬
‫ו…‬
‫רק רציתי לומר שכאשר הפצצה התפוצצה בחיינו,‬
‫אתה היית שם בשבילי.‬
‫ואני מרגישה כאילו שפצצה התפוצצה בחייך,‬
‫ואני רוצה להיות שם בשבילך.‬
‫מר בלומברג.‬
‫אני באמת מצטערת.‬
‫היה לי ראיון להתמחות הבוקר,‬ ‫והגעתי לפני 30 דקות,‬
‫אבל דולורס הכריחה אותי לחכות‬ ‫במשרד הראשי עד סוף השיעור.‬
‫ג'ון, בקה, אני צריך את המבחנים שלכם.‬
‫יש אפשרות שאוכל לעשות אותו‬ ‫אחרי ביה"ס או בשיעור החופשי שלי?‬
‫את יודעת שלא אוכל לתת לעשות זאת, דומניק.‬ ‫-אני יודעת, אבל לא חשבתי שאיעדר הרבה.‬
‫אני מעריך זאת,‬ ‫אבל יש לי 38 תלמידים בכיתה הזאת.‬
‫ואני לא מנסה להיות קשוח,‬ ‫אני מנסה להיות עקבי,‬
‫ואם אתן לך להשלים את זה,‬
‫אצטרך לתת לכולם בשלב מסוים‬ ‫את האפשרות להשלים.‬
‫ויש לך ממוצע חזק,‬ ‫אז זה יוריד לך קצת את הציון.‬
‫אלה החיים.‬
‫היום המזוין הזה.‬
‫הוא לא נתן לך להיבחן שוב?‬
‫לעזאזל.‬
‫יו, איך הראיון שלך? ספרי לנו.‬
‫אני כל כך רוצה לעבוד שם.‬
‫כן?‬ ‫-כלומר…‬
‫הנשים האלו היו מלכות מדהימות, אתן יודעות?‬
‫אני מרגישה שהן חיבבו אותי, אבל מי יודע?‬ ‫דיברתי על פסיכולוגיה למתקדמים.‬
‫הייתי כאילו, "דאגה־עצמית זה מותרות."‬ ‫זה נשמע טיפשי?‬
‫תראי, אני מומחית לדאגה־עצמית.‬
‫אני דואגת־לעצמי כל לילה.‬ ‫-גם אני.‬
‫וזה מותרות.‬
‫אוי, אלוהים! תסתמו!‬
‫אני כל כך מתוחה. הצוואר שלי תפוס.‬
‫אוקיי, את יודעת מה את צריכה?‬
‫עשרים ושמונה שעות ביממה.‬
‫לא, את צריכה לקחת ערב חופש.‬
‫לעשות קצת כיף. להירגע.‬
‫זה נכון.‬
‫יש לי מחר מבחן בהיסטוריה למתקדמים,‬ ‫ועוד לא התחלתי ללמוד.‬
‫אחותי, זה אירוע "גיוס כֵּיפִיִּים (כְּסָפִים)"‬ ‫שהגבר שלך וסוניה ארגנו.‬
‫והוא מוקדם, אז תוכלי ללמוד אחרי זה.‬ ‫-נכון.‬
‫קדימה. אני יודעת שאת רוצה.‬
‫קדימה. קחי את הסטיקר, מותק.‬
‫בואי לרקוד.‬
‫בסדר.‬ ‫-להשתגע.‬
‫קדימה.‬
‫הי, יו! קדימה!‬
‫היי, סיד.‬
‫שב בבקשה.‬
‫זה בסדר. רק רציתי ל…‬ ‫-לא, שב.‬
‫מה קורה?‬
‫שמעת על…‬
‫כן.‬
‫אתה בסדר?‬
‫איך ההורים שלך הגיבו?‬
‫הם למעשה האנשים האחרונים‬ ‫שהייתי מצפה שיהיו באינסטגרם, אז…‬
‫ובכן, חשבת על איך תרצה לגשת לשיחה הזאת‬
‫אם הם בסופו של דבר…‬
‫את יודעת איך זה דלף?‬
‫לא.‬
‫אתה?‬
‫זה היה חייב להיות מישהו‬ ‫שברור שהייתה לו גישה לזה.‬
‫כן, אתה יודע, אני חושבת שכדאי‬ ‫לדווח על זה רשמית למר ברלי.‬
‫לך היה את העותק היחיד.‬
‫תראה, סיד, יש לך כל זכות להיות פגוע וכועס.‬
‫ואני רוצה לתמוך בך.‬
‫אבל כשאתה אומר זאת,‬
‫זה נשמע כאילו שאתה רומז שהיה לי קשר לזה.‬
‫זאת הייתה הפרה ברורה של הפרטיות שלך,‬
‫ואני לא יודעת איך זה דלף.‬
‫אבל אני חושבת, שנכון לעכשיו,‬
‫אתה צריך להתרכז במה שאתה צריך כדי להתקדם.‬
‫אני צריך לחזור בזמן.‬
‫רק בבקשה, אל תרחיק את האנשים‬ ‫שאכפת להם ממך, סיד.‬
‫- היי ג'ואי זאת ליילה זימר… -‬
‫אהרוס, אמחץ, אדפוק.‬ ‫היי, ילדה, אני אזיין אותך כל כך חזק.‬
‫מספיק!‬
‫תפסיק לדבר.‬
‫כל הדברים שאתה אומר‬ ‫שאתה מתכוון לעשות לגוף שלי…‬
‫תוכל לקרוא את ההודעה הזאת‬ ‫ולהגיד לי אם זה בסדר לשלוח אותה לג'ואי?‬
‫אני לא יכול עכשיו.‬
‫רק רציתי שהיא תדע שאני, כאילו,‬
‫תומכת, אתה יודע?‬ ‫-מי אמר לך שאני רוצה את האגרסיביות שלך?‬
‫תלטף, תלקק, תטפל…‬ ‫-עצרי, בבקשה, מאיה.‬
‫ליילה, את יודעת את שפת הסימנים לזה, נכון?‬
‫את הרוב.‬
‫ואת המיקומים על הבמה?‬
‫למה היא צועדת לקדמת הבמה ב"לשטוף ולחזור"?‬
‫העצמה.‬
‫ירכתי הבמה זאת בושה, קדמת הבמה זאת העצמה.‬
‫תוכלי להתרכז, בבקשה?‬ ‫-כן, לחלוטין. אני מרוכזת.‬
‫נוכל לחזור אחורה?‬ ‫מתחילת החלק. מצטערת, מאיה.‬
‫ואם יש אנשים שמדברים עכשיו מאחורי הקלעים,‬ ‫ברצינות, תסתמו את הפה.‬
‫אשלוט, אהרוס, אמחץ, אדפוק.‬
‫היי, ילדה, אני אזיין אותך כל כך חזק.‬
‫מספיק!‬
‫תפסיק לדבר.‬
‫כל הדברים שאתה אומר‬ ‫שאתה מתכוון לעשות לגוף שלי…‬
‫הם למעשה רק בשביל הגוף שלך.‬
‫- רק רציתי לומר שאני מקווה שאת בסדר.‬ ‫באמת מצטערת אם פגעתי בך. -‬
‫מי אמר לך שאני רוצה שישחיתו אותי?‬
‫מי אמר לך שאני רוצה את האגרסיביות שלך?‬
‫תלטף, תלקק, תטפל.‬
‫בבקשה.‬
‫לשטוף. לחזור.‬
‫מה יקרה אם פשוט אהיה ישירה‬ ‫לגבי מה שאני אוהבת ומה שאני רוצה?‬
‫- הטלפון שלי יכול להיות מוזר,‬ ‫אז תגידי לי כשתקבלי את זה. בסדר? -‬
‫מה אם הייתי מעיזה לומר את המילים?‬
‫התשובה פשוטה.‬
‫היית קורא לי מוזרה.‬
‫היית קורא לי…‬
‫אגרסיבית.‬
‫את רוצה לקחת את שמיכת הטלאים של סבתא?‬ ‫-למה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫את אוהבת אותה.‬ ‫-נכון, אני אוהבת.‬
‫אבל העובדה שאת רוצה שאני אקח אותה‬
‫גורמת לי לחשוב שאת חושבת שאני לא אחזור.‬
‫כמובן שאת תחזרי.‬
‫- הלב הקדוש -‬
‫- שכר לימוד ותשלומים -‬
‫- שכר לימוד וארוחות קבועות… 48,000 דולר -‬
‫אימא, איך את ואבא תשלמו את זה?‬ ‫זה 48,000 דולר לשנה.‬
‫טוב, זה לא כל השנה.‬
‫אז זה חלק יחסי.‬
‫וסבתא וסבא עוזרים.‬
‫זה בלגן.‬
‫כל כך פתטי. זה כמו לברוח.‬
‫זה לא מה שזה.‬
‫את לא חייבת לעשות שום דבר שאת לא רוצה.‬
‫את לא חייבת לעזוב. את יכולה להישאר כאן.‬
‫אז את מגנה על עצמך בלהוציא את עצמך.‬
‫זה לא לברוח.‬
‫כן, אבל הם זוכים לעשות כל מה שבא להם.‬
‫מה עם אלה?‬
‫את רוצה לקחת את אלה?‬ ‫-אני לא צריכה אותן.‬
‫היי, אימא!‬
‫היי!‬
‫אנחנו כאן.‬
‫היי, חבר'ה.‬ ‫-היי, מתוקה.‬
‫בואי הנה.‬
‫תני לי קצת אהבה.‬
‫בואי הנה.‬
‫מה אתן עושות?‬
‫אני הולכת להישאר קצת אצל אבא.‬ ‫-גם אנחנו?‬
‫לא. רק ג'ואי, ולא להרבה זמן.‬
‫אני עדיין אראה אתכן, כאילו, כל הזמן.‬
‫כן, אנחנו הולכות לאכול ארוחת ערב‬ ‫אצל אבא, אוקיי? כמשפחה.‬
‫אבל למה את הולכת?‬
‫כך שהיא לא תצטרך להיתקל בג'ורג', מותק.‬
‫אז גם אני רוצה ללכת,‬ ‫גם אני לא רוצה לראות אותו.‬
‫- ביקיני קיל -‬
‫את לוקחת איתך את הפוסטר של ה"ביקיני קיל"?‬
‫כי אם את לא, אני אשמור אותו.‬
‫כדאי שהוא יהיה במצב מושלם כשאחזור.‬
‫אם היא מקבלת משהו, גם אני רוצה משהו.‬ ‫-אוי, אלוהים, חבר'ה, אני חוזרת.‬
‫אוקיי, בסדר, פרנקי.‬
‫תוכלי לקבל דבר אחד.‬
‫אוקיי. בואו נלך.‬
‫קחי את המעיל. בואו נצא מכאן.‬ ‫-בחייך, אימא.‬
‫קדימה.‬
‫מרטין, חשבתי שכל הקולטריין היו כאן.‬
‫אי אפשר להכיל את קולטריין.‬
‫אגף הקולטריין הנוסף שלו מוסתר כאן.‬
‫כאשר הוא הוחתם ב"אימפולס".‬
‫יש לך שיטה מוזרה.‬
‫לא.‬
‫הוא פשוט אוהב שאנשים‬ ‫צריכים לבקש את מה שהם מחפשים.‬
‫לפתוח בשיחה.‬
‫זאת כל המטרה של ג'ז.‬
‫הנה מצאנו.‬
‫חי ב"בירדלנד".‬
‫שנת 1964.‬
‫אתה יודע לאן ללכת אם אתה רוצה להקשיב לזה.‬ ‫-כן, אדוני. תודה, ידידי.‬
‫עכשיו, כמובן,‬
‫אלבמה לא באמת היה בהקלטה חיה.‬
‫עכשיו, זה טייק חמישי בסטודיו‬ ‫של ואן גלדר באדג'ווטר.‬
‫לפי הסיפור, קולטריין לא סיפר לאיש‬ ‫על מה זה, אפילו לא לרביעייה שלו.‬
‫לדפי התווים לא הייתה אפילו כותרת.‬
‫אבל…‬
‫אפילו הוא לא ידע למה הוא כתב את זה,‬
‫אתה מקשיב לזה, אתה יודע מה זה.‬
‫אתה מרגיש את זה.‬
‫זה הספד.‬
‫אתה יודע על הכנסייה הבפטיסטית ברחוב 16?‬
‫בברמינגהאם?‬ ‫-פוצצו אותה, נכון?‬
‫כן.‬
‫זה קרה חודשיים לפני שהוא ניגן את זה.‬
‫רואה, הסקסופון מתאבל.‬
‫הוא מנגן את הצער, אבל מתחת,‬
‫אתה שומע את כלי ההקשה, נכון?‬
‫זה נבנה, מתרומם, מאיים.‬
‫זה המתח שהופך את היצירה הזאת‬ ‫לכל כך עוצמתית.‬
‫זה על הרגע שבו העצב הופך לכעס.‬
‫זאת אזכרה.‬
‫כן.‬
‫אבל זאת מחאה.‬
‫יש היסטוריה במדינה הזאת‬ ‫של אנשים דחוסים באוטובוסים‬
‫ונוסעים אל עבר השקיעה כדי לגרום לשינוי.‬
‫וזה בדיוק מה שנעשה‬ ‫עם הדולרים שנגייס כאן הערב.‬
‫כן, מותק! כדי שתיתנו לגבר שלי כסף!‬
‫כי בזמן שאנחנו חוגגים את ההיסטוריה שלנו‬ ‫ומהרהרים בהיסטוריה שלנו,‬
‫אתם יודעים שאנחנו חייבים להילחם‬ ‫על העתיד שלנו.‬
‫גרנד ארמי מגיע לגייס אותך!‬
‫אנחנו הולכים לפנסילבניה,‬ ‫ונעביר סופ"ש ברישום מצביעים.‬
‫יו, מה קורה? עושה מסיבה במסיבה?‬
‫אתה מאחר.‬
‫אז מה? אני מאחר.‬
‫יו, אז תראו.‬
‫אנשים אומרים שהבחירות האלו נוטות לכיווננו.‬
‫זה הולך להיות תלוי בהצבעה‬ ‫של אמריקאים שחורים ואמריקאים צעירים.‬
‫כי עד שכל האחרים יתאפסו על עצמם,‬ ‫אנחנו צריכים להוביל.‬
‫אנחנו נכריע את המדינה הזאת.‬
‫תנו לי לשמוע אתכם.‬
‫סוניה קרוז. איפה היא?‬
‫יו, יש לה את גיליון ההרשמה.‬ ‫הצטרפו אלינו לאוטובוס!‬
‫אוי, לעזאזל. הבחורה הזאת "התעוררה".‬
‫תעשו משהו.‬ ‫-יש לי רעיון.‬
‫מה זה?‬ ‫-אספר לך עוד שנייה.‬
‫תראו קצת אהבה לחיל הרוקעות של גרנד ארמי!‬
‫אמנדה! קדימה, אמנדה!‬
‫אתה כל כך טוב! אתה כל כך חכם!‬
‫מה שתית?‬
‫ספר לנו את הרעיון שלך!‬
‫את מנפחת ציפיות!‬ ‫-על מה אנחנו מדברים?‬
‫יש רק ילדים שחורים במרכז ההשעיה של אוון.‬
‫זה שיט ג'ים קרואו חדש.‬
‫אנחנו צריכים לעשות משהו‬ ‫כדי להראות כמה שזה דפוק.‬
‫חשבתי לעשות את זה כמו פעם,‬ ‫משהו כמו מחאת־ישיבה עבור אוון.‬
‫אהבתי את זה.‬
‫הילד הזה.‬
‫מגיע לכאן עם רעיונות.‬ ‫ראיתי אותך מאמנת את הילד הזה.‬
‫אחותי, את יודעת שזה בכלל לא ככה, אוקיי?‬ ‫-את יודעת שזה יכול להיות ככה.‬
‫ככה מופיעים.‬ ‫אפילו כאשר אנשים מנסים להוציא אותך.‬
‫היי, הגעת.‬
‫האם פלורה כאן?‬
‫לא, אני לא חושבת. שלחת לה הודעה?‬
‫לא. חשבתי שבאופן אישי זה יהיה…‬
‫אני לא יודע.‬
‫זה טוב שבאת בכל מקרה.‬
‫אני מרגיש שכולם בוהים בי.‬ ‫-הם לא.‬
‫אני לא יודע מה לגביכם,‬ ‫אבל אני מוכן לפילי צ'יז סטייק!‬
‫אני חושב שאני אלך.‬
‫אחי, הרגע הגעת לכאן.‬
‫היי, גבר.‬
‫טוב, מה קורה?‬
‫מה לעזאזל הבעיה שלך?‬
‫אני כל כך טיפש.‬
‫חתיכת החרא הזה!‬ ‫-סיד!‬
‫בו!‬
‫זה היית אתה, נכון?‬
‫אני יודע שזה היית אתה, בן זונה!‬ ‫-אל תתקוף אותי.‬
‫מה לעזאזל? אתה בסדר?‬
‫אתה בסדר?‬
‫תן לי לראות.‬
‫ד"ר קימוטו לאבחון מאושפזים.‬
‫היי, מה הם אמרו?‬
‫קרח הוא החבר שלי.‬
‫מה בקשר לאף שלך?‬
‫אני בסדר. אני רק רוצה ללכת.‬
‫מירה?‬ ‫-אבא, כאן!‬
‫סידהרטה.‬
‫מה קרה?‬ ‫-אני בסדר. זה שום דבר.‬
‫מי עשה את זה?‬
‫סתם קטע מטומטם עם איזה ילד מביה"ס.‬
‫הוא תקף אותך?‬ ‫-לא.‬
‫למה המשטרה לא הגיעה?‬
‫זה לא היה ככה.‬
‫רשויות בית הספר שלך, צריך ליידע אותם.‬
‫הילד הזה יישא באחריות.‬ ‫-אבא.‬
‫אחותך אמרה שזה היה ילד לבן.‬ ‫אתה סומנת כמטרה.‬
‫אף אחד לא סומן כמטרה.‬ ‫-אז למה הוא תקף אותך?‬
‫כי אני תקפתי אותו, אוקיי? אני דחפתי אותו.‬
‫למה?‬
‫בגללי.‬
‫הוא הגן עליי.‬
‫מה קורה?‬ ‫-תפסיקי. את לא צריכה לשקר עבורי.‬
‫מי משקר? תספרי לי את האמת.‬
‫מה קרה?‬
‫הילד הזה פרסם את החיבור שלי לקולג'‬ ‫באינטרנט כדי להביך אותי, וכולם קראו אותו.‬
‫להביך אותך על כך שאתה הודי?‬
‫זה פשע שנאה. תסלחי לי, גבירתי.‬ ‫ראיתי שוטר בקומה למטה.‬
‫אני צריך שהוא יבוא מיד.‬ ‫-אבא, תפסיק. תקשיב.‬
‫מה אתה צריך אדוני?‬ ‫-להגיש תלונה.‬
‫רגע, תעצרי. אנחנו בסדר. אני מצטער.‬ ‫-אבא. סיד לא רוצה…‬
‫הבן שלי הוכה.‬
‫אצטרך להתקשר למשטרת ניו יורק.‬ ‫אתם רוצים שאעשה זאת?‬
‫לא. אוכל בבקשה לקבל רגע‬ ‫עם המשפחה שלי? בבקשה?‬
‫אתה לא מקשיב לי.‬
‫לא. אתה צריך להקשיב לי.‬ ‫אני לא אתן שיתייחסו אליך ככה.‬
‫החיבור שלי היה על כך שאני גיי.‬
‫למה שתכתוב על זה?‬
‫כי אני גיי.‬
‫זה מגוחך.‬
‫אתה לא גיי.‬
‫אבא.‬
‫את בטח יודעת.‬ ‫-פעם אחרונה שבדקתי, זה לא היה…‬
‫כן. הנה.‬ ‫-תודה.‬
‫תאכלי קצת ירקות.‬
‫אין ירקות על הצלחת שלך.‬
‫שימי ירקות על הצלחת שלך.‬ ‫-היא חושבת שהם רעים.‬
‫הם הומלחו?‬ ‫-פשוט שימי קצת רוטב חריף.‬
‫היא לא אוהבת שום סוג של רוטב חריף.‬
‫יש לי שאלה.‬
‫מה עושים בביה"ס קתולי?‬ ‫-אותו דבר כמו בביה"ס רגיל.‬
‫כן. רק שיש שיעורי דת, והולכים לכנסייה.‬
‫ויש נזירות.‬
‫זה שונה עכשיו.‬ ‫-בכל מקום.‬
‫אני בטוחה שאין את אותה כמות נזירות‬ ‫כפי שהייתה כשהיינו בתיכון.‬
‫לכל הרוחות.‬
‫בק, את זוכרת?‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫אוי, אלוהים!‬
‫מה לעזאזל…‬ ‫-מה לכל הרוחות המזוינות?‬
‫…אתם עושים עם הגוף שלכם עכשיו?‬
‫למה זה כל כך מצחיק?‬
‫אתן יודעות, בערבי מסיבות של ביה"ס,‬ ‫במיוחד בשירי סלואו,‬
‫הנזירות היו מסיירות בקהל‬
‫ומוודאות שהיה מספיק מקום לרוח הקודש.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫כן, טוב, היית צריכה להשאיר‬ ‫מספיק מקום בין גוף לגוף ל…‬
‫לישו.‬ ‫-בעיקרון, כן.‬
‫אה, זה מטורף לגמרי.‬
‫כל תלמידי התיכון הפתטיים האלה, כאילו…‬ ‫-מוזר.‬
‫הנה, פרנק, בואי. אני אראה לך.‬
‫לא. לא קרוב יותר. בדיוק שם.‬
‫בסדר.‬ ‫-אוי, אלוהים.‬
‫זה באמת היה עד כדי כך גרוע?‬
‫זה היה עד כדי כך גרוע.‬ ‫-יותר גרוע. נורא.‬
‫אוי, אלוהים. פרנקי צריכה תשומת לב.‬
‫זה כל כך מרושע. היא פשוט נהנית עם אימא.‬
‫קדימה. בואי תרקדי איתי. בבקשה.‬
‫לא. פרנקי. אני רק אצפה בך רוקדת.‬ ‫-לא, קדימה. בואי לרקוד איתי.‬
‫לא. קדימה. בבקשה?‬ ‫-פשוט לכי…‬
‫הלו?‬ ‫-לא!‬
‫בסדר.‬ ‫-אימא, מי זה?‬
‫אימא, מי בטלפון?‬
‫בבקשה…‬ ‫-פרנקי, תפסיקי!‬
‫נינה תרקוד איתך.‬
‫מי זה, בק?‬
‫אימא!‬
‫רק שנייה.‬
‫ועל מה זה מבוסס?‬
‫אוקיי, אבל מי החליט את זה?‬ ‫-מי החליט מה?‬
‫יש לי כאן את ג'ואי ומאט. רק שנייה.‬
‫זה משרד התובע המחוזי.‬ ‫הם לא מתכוונים להגיש אישומים.‬
‫מה? מה זה אומר?‬ ‫-רגע. איך הם החליטו את זה?‬
‫חוסר בראיות.‬ ‫-אז זה אומר שהם לא הולכים לעשות כלום?‬
‫הם לא הרגישו שהיה להם מספיק כדי לבנות תיק.‬
‫מה?‬ ‫-ואין לנו שום מילה בזה, בק?‬
‫כמובן שכולנו מאוד נסערים.‬
‫תשאלי אותם! איך זה אפשרי?‬ ‫-אני מנסה!‬
‫תגידי להם שאני רוצה לדבר איתם, אימא!‬
‫אנחנו נדבר איתם.‬
‫אוי, אלוהים. הייתי צריכה את הערב הזה. באמת.‬
‫יודע מתי הייתה הפעם האחרונה‬ ‫שעשיתי משהו כזה?‬
‫מתי?‬
‫לא, אני שואלת. כי אני לא זוכרת.‬
‫יו.‬
‫כן, מעולם לא ראיתי אותך כזאת גמורה.‬ ‫-אני לא גמורה! תסתכל עליי.‬
‫יש לי את זה!‬
‫את שיכורה.‬
‫תנסה לעשות מה שאני עושה.‬ ‫להאכיל משפחה בשמונה דולר לאדם.‬
‫שמונה דולר ליום שלם. תנסה.‬
‫תקנה ארוחת צ'יקן נאגטס.‬
‫זה שש דולר לארוחה אחת.‬
‫אז מה, אתה תחייה מלחמניות חמאה?‬
‫אתה יודע שבניו יורק אם לא שילמת שכ"ד בזמן,‬ ‫זה לוקח רק שלושה ימים כדי לפנות אותך?‬
‫ברצינות. שלושה ימים.‬
‫ואני כאילו, "ביץ', אם אין לי את שכ"ד בזמן,‬ ‫שלושה ימים לא ישנו כלום."‬
‫מה? אני אלך לשדוד בנק?‬ ‫-נכון.‬
‫אבל רואה, אני בדקתי את זה.‬
‫ואם בעל הבית הזניח את הנכס,‬ ‫כאילו, השירותים שלנו נסתמים כל הזמן‬
‫והם אף פעם לא מתקנים את זה,‬ ‫אז אני מתעדת הכול עכשיו, לכל מקרה, אבל…‬
‫בעל הבית שלי זה העיר, אז…‬
‫אבל אם תוכל להראות הזנחה,‬
‫ייתכן שבית המשפט יאפשר לך להישאר,‬ ‫אפילו אם אתה מאחר.‬
‫אוי, שיט.‬
‫אני מדברת בלי הפסקה,‬ ‫ועכשיו אתה בטח כאילו, "צריך ללכת."‬
‫אני לא אמרתי כלום.‬ ‫-אבל אתה חושב את זה.‬
‫בחייך. תני לי קצת קרדיט.‬ ‫-בסדר. על מה אתה חושב?‬
‫רק שאני לא ידעתי‬ ‫שאת צריכה להתמודד עם כל זה.‬
‫זאת חתיכת מעמסה.‬ ‫ואת גורמת לזה להיראות כאילו כלום.‬
‫זה בגלל שאני גיבורת־על,‬ ‫כוכבת־העל הקסומה של עצמי.‬
‫רק שלאחרונה, אני לא.‬
‫את לא צריכה להיות קסומה.‬
‫אבל את מדהימה.‬
‫הרגע המצאת את זה? ממש עכשיו?‬
‫ממש עכשיו.‬
‫רק בשבילי?‬
‫רק בשבילך, מותק.‬
‫אתה כאילו, קיטשי בטירוף.‬
‫אתה רוצה לעלות לדקה?‬
‫לעזאזל כן.‬
‫אני לא אשקר. אני שיכורה עכשיו.‬ ‫-בהחלט. אבל את נראית טוב.‬
‫השולחן ערוך.‬
‫דומניק.‬
‫התחלתי לדאוג.‬
‫ערב טוב.‬
‫שלום, יקירתי.‬
‫יש לנו אורחים.‬
‫אני מצטער. אני יכול…‬ ‫-לא.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-רק וידאתי שהיא הגיעה הביתה בסדר.‬
‫אני מצטערת. לא ידעתי שמישהו יהיה כאן.‬ ‫-זה סבבה. אני בסדר.‬
‫שיהיה לכולם ערב נהדר.‬
‫ערב טוב.‬ ‫-ערב טוב.‬
‫זה ידיד שלה מבית הספר. היא מאוד שקדנית.‬
‫מצטערת.‬
‫זה בסדר.‬
‫בדיוק סיפרתי להם כמה שאת חכמה.‬
‫תסלחו לי דקה.‬
‫תסלחו לי.‬
‫דומניק, תפתחי את הדלת.‬
‫איפה היית?‬
‫באירוע של בית הספר.‬
‫את שיכורה?‬
‫לא.‬
‫מי זה שם בחוץ?‬
‫פרנסין רצתה להכיר לך את האחיין שלה.‬
‫הוא בחור נחמד.‬
‫אמרתי לך שאני לא.‬
‫לא, אימא! למה שתעשי את זה?‬
‫אנחנו לא יכולות להמשיך ככה.‬
‫את לא יכולה להמשיך ככה. זה יותר מדי.‬
‫מתוקה…‬
‫אני מודאגת ממך.‬
‫רק תפגשי אותו.‬
‫את לא צריכה להחליט עכשיו.‬
‫אל תתעכבי יותר מדי.‬
‫בסדר.‬
‫יקירתי!‬
‫סוף־סוף! שלום!‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫היי, נחמד להכיר אותך.‬
‫היי.‬
‫רונלד, זאת הבת שלי, דומיניק.‬
‫דומניק, זה רונלד טוסון ואימא שלו פרלה.‬
‫רונלד הוא האחיין האהוב עליי.‬
‫זה אולי נכון‬ ‫כי אני למעשה האחיין היחיד שלה.‬
‫בסדר. מי רעב?‬
‫- אתם לא מקשיבים. -‬
‫- אז אני אגרום לכם להקשיב. -‬
‫תרגום כתוביות: ליפא אביחי בוב‬