A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
NEM FIGYELTEK RÁM.
FLORA: SID, HÍVJ VISSZA! NEM ÉRTEK SEMMIT.
SID, MI A FENE VAN?
Azt mondom, más írta, úgy, mintha rólam szólna.
De rólad szól.
Csak tudni akarja, jól vagy-e.
Szeret téged.
Minek kellett megírnom?
Ha megtartom az első verziót, nem lenne gáz.
De talán esélyed se lett volna a Harvardon.
És ugyanúgy meleg lennél.
Nem lehet, hogy a lelked mélyén akartad, hogy megtörténjen?
Mi van?
- Tudat alatt. - Nem!
Ez a legrosszabb rémálmom.
- A suliban vagy százan nyíltan melegek. - És?
Azok nem úszók, mind drámaklubosok,
- az élveteg darabod szereplői. - Ez baromság.
- Én más vagyok. - Mindenki leszarja.
És aki mégsem, azt leverem.
Nem mehetek vissza.
Nincs mit szégyellned.
Ne fújd fel, és nem lesz ügy belőle.
Ki fognak készülni.
Anyáék magukat fogják hibáztatni.
Nem tudják meg. A posztban nem neveztek meg,
ők meg nem használják a közösségi médiát. Apának okostelefonja sincs.
Miért nem merted elmondani nekem?
Úgy érzem, cserben hagytalak, és ezzel az érzéssel nem tudok mit kezdeni.
Senkinek nem tudtam elmondani.
Kicsikém!
Hány óra van?
Aludj még, anya!
Már öt óra elmúlt.
Egész éjjel fenn voltál?
Abba kell ezt hagynod! Túl sokat vállalsz.
Jól vagyok, anya.
És nem tart örökké.
Mi van az interjúval?
Nyolckor lesz. Simán visszaérek a suliba, megírni a matektesztet.
Muszáj pár percet szundítanom.
Pár órát kéne aludnod, minimum.
Én elviszem a kicsiket suliba.
Belefér még az orvos előtt. Pihenned kell!
Nem, pár perc elég lesz.
Tényleg jól vagyok.
Ma megkezdjük a táskák véletlenszerű ellenőrzését!
Nyissátok ki a táskákat az ellenőrzéshez!
Elmentem Owenhez.
- Értem. - Az a hely egy börtön.
Engem kértek fel az államiba.
Bekerültél?
Owen helyett.
Basszus!
Owen mit szólt hozzá?
Nem a te hibád, Jay.
Nem a te hibád! És nem segít, ha rágódsz rajta.
Még nem is mondtad, mit szólsz a matricákhoz,
- amik állati jók, hisz ki tervezte őket? - A szlogen az enyém.
- Csak egy gyűlésen voltál! - Igaz, de a matricán az én szlogenem áll.
- Tényleg? Tessék. - Ja.
Ma este Fekete Diákszakszervezeti gyűlés!
Mindenki kap matricát, te is. Adok neked is.
Majd szólok.
- De most kell megtennem. - Tessék, fogd!
- Ma este. - Adj egyet, haver!
Oké, haver.
Te ott leszel?
Mert ha te mész, akkor én is.
Aha, nem.
Orlov, ez a szemét puncihajhász!
Mi van? Én nem hibázhatok?
Gyere el ma erre a gyűlésre!
Nem.
FLORA: KIVAGYOK. IGNORÁL ENGEM.
Álljatok két sorba, srácok!
Nyissátok ki a táskákat!
Ha terrorista lennék, itt helyben robbantanék.
Pusztuljunk mind, ennyi!
Időt se hagynék nekik táskaellenőrzésre.
Okos. Told a faszságot a biztonságiak orra előtt!
De ha egy barna bőrű bombákról beszél, arra tuti odafigyelnek. Totál idióták.
Hová mész?
Szia, haver!
- Hogy vagy? - Gyere egy kicsit!
Elég gáz ez a dolog, jól vagy?
- Ahogy írtam, ha szeretnél dumálni, vagy… - Te voltál?
Te posztoltad?
Tessék?
- Dehogy, miért tennék… - Jártál nálam, és volt nálad a táskám.
Képesnek tartasz erre?
- Kényszeríteni akarsz, hogy felvállaljam… - Nem!
Sosem fednék fel senkit.
Hé!
Rendben, mehetünk.
Sziasztok!
Beszélhetnénk?
Persze.
Csak szerettem volna…
Abszolút igazad volt, valóban furán alakultak a dolgok, és úgy érzem…
Nem is tudom. Beszéltem Schultz rabbival, és…
Várj, te beszéltél a rabbimmal?
Igen, és adott egy csomó jó tanácsot,
és ráébresztett, hogy én most egy utazás részese vagyok.
És hogy valójában mindenki utazik, és néha fogalmunk sincs, hová,
vagy rossz utat választunk, de támogatnunk kell egymást.
Én szeretnélek támogatni, és szeretném, ha te is támogatnál.
Ahogy eddig is tettük.
Igen, én is ezt szeretném.
Igen, de újabban nem igazán számíthattam rád.
Sőt, egyáltalán nem. És a történtek fényében ez így nagyon nehéz nekem.
És azt hiszem, ezért voltam olyan szemét.
Tudom, ez nem tisztességes, de nagy szükségem volt rád.
- Szerinted én nem támogattalak? - Lóghatnánk együtt, mint azelőtt?
Elmegyünk mondjuk a mai gyűlésre?
Én velük megyek.
Oké, jó.
MARADJ A VEZEKLÉS ÚTJÁN!
Mi a franc?
Délután?
Délutánra állítottad, te hülye…
Üdv! Elnézést, nagyon sajnálom, lett volna itt korábban egy interjúm.
- Lehetne, hogy… - Nyugi, kedves! Lassíts! Hogy hívnak?
Dominique Pierre.
Hű, te jó alaposan elkéstél!
Van valami mentséged?
Csak elkéstem.
Hát jó, lássuk, mit tehetek érted!
Be tudlak szorítani 11,30-ra, vissza tudsz jönni?
Egy óra múlva?
Hát persze, köszönöm.
Tiszta hülye vagyok. Úgyhogy hazudtam, azt mondtam, ráérek egész nap.
- De vissza kell érnem a tesztre. - Csajszi, ne parázz!
- Hihetetlen, hogy így elcsesztem. - Csináljak tűzriadót?
Itt úgyis mindenki halál feszült, elég, ha azt mondod: „Bomba!”,
és bezárják a sulit.
Nem vicc, már én is épp bombariadót készülök csinálni.
Oké, mennem kell. Király leszel, érted? Ne feledd,
a sebezhetőség erő.
Oké. Szia, Mika!
- Dominique, köszönjük, hogy eljött. - Köszönöm a lehetőséget.
És hogy szorítanak rám időt. Még egyszer elnézést kérek.
Kezdetnek mondjon pár dolgot magáról!
Rendben.
Igen.
A Grand Army Középiskolába járok, a tizenegyedik évfolyamra, és…
a tavalyi pszichológia egyetemi előkészítő kurzus óta érdekel a mentális egészség.
Ez volt az első olyan órám,
ahol alig vártam, hogy végre házit írhassak.
Miért érdekli a gyakornoki pozíciónk?
Mit gondol, hogyan illik bele a küldetésünkbe?
Nos…
Önök igyekeznek a mentális egészségügyi szolgáltatásokat
elérhetővé tenni a rászorulóknak. Tudom, hogy erre nagy szükség van a városban.
Szükség van rá a közösségemben.
Minden nap szembesülök ezzel.
Őszintén szólva, magam is ilyen rászoruló vagyok.
Ezt hogy érti?
Nem bánják, ha most kissé kitárulkozom önöknek?
Dehogy, méltányoljuk az őszinteségét.
Azt hiszem, a legtöbb ember,
ideértve a segítő szándékúakat is,
nem feltétlenül érti, mások milyen helyzetben vannak.
Mikor például ebben a társadalomban öngondoskodásról beszélünk,
ez sokak számára fényűzésnek számít.
És hogy változtathatunk ezen?
Tegyék, amit tenni próbálnak!
Mármint…
Nincs nálam a bölcsek köve.
A saját tapasztalatomból tudok kiindulni, de…
Én például ma elkéstem innen.
Véletlenül délutánra állítottam az ébresztőt, ami nyilván hanyagság.
De tudják…
hajnali ötkor feküdtem le.
Ahogy tegnap és tegnapelőtt is.
Azért, mert nincs elég időm elvégezni mindent,
ami az életcélom megvalósításához kell.
És…
fáradt vagyok.
És hogy őszinte legyek, ez dühít.
De nem engedhetem meg magamnak, hogy dühös legyek, mert akkor…
épp azt teszem, amit…
amit várnak tőlem, értik?
És nem akarják látni a haragom,
hisz valójában ki lehet dühös?
Ez is egyfajta előjog, mint minden egyéb, és az én haragom nem számít.
De ezek az érzések
attól még ott vannak, és nem is fognak megszűnni.
Rengeteg lány és nő van még,
hozzám hasonlóak, akik senkinek nem tudják ezt elmondani, ezért…
Ezért elnyomjuk ezeket az érzéseket.
Mondhatni, magunkba zárjuk őket.
De… attól még ott vannak.
És ez fájó.
És…
kell valaki, aki meghallgat minket.
És tudom, hogy ezt önök jól tudják, hiszen ezért végzik ezt a munkát, de…
A város mentális egészségügyi ellátásában dolgozók 95%-a fehér.
Akikkel persze semmi bajom, de…
számít, hogy kivel beszélünk.
Számít, hogy ki mellett tudjuk felvállalni önmagunkat.
Számít, hogy ki az, aki meghallgat, ki mondja, hogy „megértem”. Igenis számít.
Nem tudom, a gyakorlatban hogy zajlik le ez a változás, de…
önök itt fekete nőket képeznek ki tanácsadónak, igaz?
Ezt fantasztikusnak találom,
és nagyon szeretnék a részese lenni.
És hogy őszinte legyek,
szeretnék majd egy olyan kosztümöt.
Szeretnék részt venni a munkájukban, és…
meg akarok tenni minden tőlem telhetőt,
hogy a közösségem tagjai megkapják, amire szükségük van.
És hozzá kell tennem azt is, hogy profi Excel-felhasználó vagyok,
felépítettem a saját közösségimédia-márkám,
valamint nagyon megbízható vagyok és persze pontos is.
Kivéve ma, nyilvánvalóan, úgyhogy…
Ennyi.
FLORA: VÁLASZOLNÁL? BOCS, HOGY NEM VÁLASZ…
Mizu, haver?
- Hali! - Én…
Láttam a dolgozatod.
Kurva jó írás.
Ez nagy lépés, gratulálok.
Milyen érzés felvállalni?
Az a jó, hogy ha nyíltan vállalod magad,
ez a közösség egyből melléd áll.
El kéne jönnöd egy gyűlésünkre.
Homo-Hetero Szövetség, keddenként. Csatlakoznod kéne.
Mi, queerek tartsunk össze!
Oké, köszi!
Sid!
Szia!
Hogy vagy?
El se tudom képzelni, hogy érezheted most magad.
Hogy így kiadtad magad.
Csak azt akartam mondani, hogy amikor az a bomba felforgatta az életünket,
rád számíthattam.
És mivel most valami hasonló történt az életedben, szeretnék segíteni.
Mr. Blumberg!
Rettentően sajnálom.
Gyakornoki interjúm volt, és már félórája itt vagyok,
de Dolores nem engedett be az óra végéig.
John, Becca, a teszteket!
- Megírhatom suli után vagy lyukasórában? - Tudod, hogy nem, Dominique.
Tudom, de nem hittem, hogy ilyen sokáig elhúzódik.
Ezt megértem, de az osztályba 38 gyerek jár.
Ez nem szigor, csak következetesség. Ha neked megengedem a pótlást,
mindenkinek meg kell engednem.
Ráadásul jó az átlagod, ez csak kicsit ront rajta.
Ilyen az élet.
- Ezt a rohadt napot! - Nem hagyta, hogy bepótold?
Bassza meg!
Mi volt az interjún?
Úgy szeretnék ott dolgozni!
- Igen? - Mármint…
Azok a nők bámulatosan nagyszerűek voltak, értitek?
Szerintem bírtak engem, bár ki tudja?
Arról beszéltem, hogy az öngondoskodás luxus. Hülyén hangzik?
Hát, én profi vagyok öngondoskodásban.
- Minden este gondoskodom magamról. - Dettó! És valóban luxus érzés.
Istenem, fogjátok be!
Kivagyok. Mintha agyoncsaptak volna.
- Tudod, mi kell neked? - Hogy 28 órából álljon a nap?
Nem, egy szabad este.
- Egy kis lazulás, hülyülés. - Igazad van.
De holnap van a töriteszt, és még nem készültem.
Csajszi, ez egy jókedvgyűjtő este, amit a pasid és Sonia szervez.
- És utána még tudsz tanulni. - Igaz.
Ugyan, tudom, hogy akarod.
Gyerünk, fogd a matricát, bébi! Gyere és táncolj!
- Jól van. - Lazulj le!
Csináld!
Ez az, nyomjuk!
Szia, Sid!
Ülj le!
- Kösz, de én csak… - Ülj csak le!
Mi a baj?
Hallotta, hogy…
Igen.
Jól vagy?
Mit szóltak a szüleid?
Nem hinném, hogy használják az Instagramot.
- Úgyhogy… - Gondolkodtál már azon, hogy akarod…
- megbeszélni velük, ha mégis… - Tudja, hogy került nyilvánosságra?
Nem.
Te tudod?
Csak olyasvalaki posztolhatta, aki hozzáfért.
Szerintem érdemes lenne jelented ezt Mr. Burley-nek.
Önnél volt az egyetlen példány.
Nézd, Sid, teljesen érthető, hogy sértett vagy és dühös.
Szeretnék segíteni.
De ezzel mintha arra utalnál, hogy nekem valami közöm van a dologhoz.
Nézd, ez a magánéleted egyértelmű megsértése,
de nem tudom, hogy történt.
De szerintem jelen pillanatban
arra kéne koncentrálnod, hogy tudnál továbblépni.
Vissza kéne mennem az időben.
Csak arra kérlek, hogy ne taszítsd el azokat, akik törődnek veled, Sid!
Pusztíts, törj és zúzz!
Hé, csajszi, keményen megduglak. Elég!
Ne dumálj!
Mindaz, amit a testemmel művelnél…
Szerinted elküldhetem ezt az üzenetet Joey-nak?
…csak a te tested.
- Most nem érek rá. - Tudatni akarom vele, hogy támogatom.
Ki mondta, hogy agresszióra vágyom?
- Cirógass, nyalj, figyelj… - Állj, Maya!
Leila, ismered a darab jelnyelvi verzióját, igaz?
- Nagyrészt. - És a színpadi beállításokat?
Miért közelít a nézőkhöz az „újra” résznél?
Erőt sugall.
A távolodás szégyent, a közeledés erőt fejez ki. Ide tudnál figyelni?
Igen, figyelek, abszolút.
Visszamehetünk a rész elejére? Bocs, Maya.
És akik a háttérben éppen dumálnak, fogják végre be a szájukat!
Uralkodj, pusztíts, törj és zúzz!
Hé, csajszi, keményen megduglak! Elég!
Ne dumálj!
Mindaz, amit a testemmel művelnél, valójában…
JOEY, LEILA ZIMMER VAGYOK. REMÉLEM, JÓL VAGY.
BOCS, HA MEGBÁNTOTTALAK.
Ki mondta, hogy dúlj fel engem?
Ki mondta, hogy agresszióra vágyom?
Cirógass, nyalj,
figyelj oda, kényeztess!
Ismételd, újra és újra!
Mi lenne, ha nyíltan elmondanám…
A TELÓM NÉHA GÁZ, SZÓVAL JELEZZ, HA MEGKAPTAD, JÓ?
Mi lenne, ha ki merném mondani?
A válasz egyszerű.
Azt mondanád, különc vagyok.
Azt mondanád,
agresszív vagyok.
- Viszed a nagyi takaróját? - Miért?
Nem tudom.
- Mert szereted. - Igen, szeretem, de…
Azt akarod, hogy elvigyem, vagyis szerinted nem jövök vissza.
Igenis vissza fogsz jönni!
SZENT SZÍV
TANDÍJ, KÖLTSÉGEK
Miből fizetitek ezt, anya?
Hisz itt évi 48 000 dollár a tandíj.
Nem egy teljes tanévet jársz oda. Így a tandíj is kevesebb.
És persze a nagyiék is segítenek.
Gáz ez az egész.
Szánalmas. Mintha elszöknék.
Nem erről van szó.
Nem kényszerből cselekszel.
Nem muszáj elmenned. Maradhatsz is.
Azzal, hogy elmész, saját magadat véded.
Ez nem szökés.
Igen, de ők bármit megtehetnek.
És ezek?
- Elviszed ezeket? - Nincs szükségem rájuk.
Szia, anya!
Szia!
Itt vagyunk!
- Sziasztok! - Szia, kicsim!
Gyere ide!
Kérek egy nagy ölelést! Gyere ide te is!
Mit csináltok?
- Apához költözöm. - Velünk együtt?
Nem, csak Joey, és ő sem hosszú időre.
Nagyon gyakran fogunk találkozni.
Igen, és ma apánál tartunk családi vacsorát, oké?
Miért mész el?
Hogy ne fusson össze George-dzsal.
Én is megyek. Én se akarom őt látni.
Kell a Bikini Kill-poszter?
Mert ha nem, én megtartanám.
De sértetlenül akarom visszakapni!
- Akkor én is elkérek valamit. - Nyugi, srácok, visszajövök.
Jó, legyen, Frankie.
Kaphatsz egy dolgot.
Jó, menjünk!
- Fogd a kabátod! - Anya!
Kifelé innen, gyerünk!
- Martin, ez az összes Coltrane-album? - Coltrane-ből sosem elég.
Az Impulse által kiadott Coltrane-lemezeket itt rejtegeti.
- Fura egy rendszer. - Nem az.
Szereti, ha az embereknek kérdezniük kell.
Beszélgetést kezdeményezni.
Ez a jazz lényege.
Meg is van!
Live at Birdland.
1964.
- Tudod, hol tudsz belehallgatni. - Igen, köszönöm, barátom.
Ami azt illeti,
az „Alabama” valójában nem élő.
Ez a dal ötödik verziója, amit Van Gelder edgewateri stúdiójában vettek fel.
A monda szerint Coltrane még a zenekarának sem mondta el, miről szól ez a dal.
A kottán még cím sem volt.
De…
ha nem is tudod, miért írta,
elég hallgatni, és megérted, miről szól.
Átérzed.
Ez egy gyászbeszéd.
Hallottál a birminghami 16. utcai baptista templomról?
Ahol robbantottak?
Igen.
Két hónapra rá vette fel ezt.
Hallod? A szaxofon sír.
Megénekli a gyászt, de alatta…
hallod a dobot?
Egyre nő, erősödik, fenyegetően.
Ez a feszültség teszi ezt a darabot ilyen erőteljessé.
Azt a pillanatot ragadja meg, amikor a bánat dühbe fordul át.
Megemlékezés.
Igen. De ugyanakkor tiltakozás is.
Nálunk már történelme van a buszra szálló tömegeknek,
akik elhúznak a naplementébe, hogy változást hozzanak.
Ezt tesszük mi is, a ma este gyűjtött pénzből.
Ez az, bébi! Ne sajnáljátok a pénzt a pasimtól!
Mert miközben ünnepeljük és kritizáljuk a történelmünket,
küzdenünk kell a jövőnkért.
A Grand Army téged is mozgósít!
Pennsylvaniába megyünk, szavazókat regisztrálni.
- Mi újság? Bulizol a buliban? - Elkéstél.
Na és ha elkéstem?
Oké, figyeljetek!
Azt mondják, ez a mi választásunk, most minden a feketék voksain múlik.
És a fiatalokén. Míg a többiek összeszedik magukat, mi az élre törünk!
Fordítsuk meg az eredményt!
Hadd halljam!
Sonia Cruz hol van?
Oké, nála van a jelentkezési lap. Tartsatok velünk!
Nahát, valaki hirtelen aktivista lett!
- Rajta! - Van egy ötletem.
- Mi az? - Máris elmondom.
Tapsot a Grand Army Step Corpsnak!
Amanda! Király vagy, Amanda!
Nagyszerű vagy és olyan okos.
Mit iszol?
- Mondd az ötleted! - Ne sztárolj már!
- Nos? - A felfüggesztettek sulija szegregált.
- És ez teljesen törvényes. - Valahogy tiltakoznunk kell.
Tarthatnánk egy régimódi ülősztrájkot Owenért.
Ez tetszik.
Ez jó, vannak ötleteid.
- Látom, tanul tőled a pasid. - Ne már, nincs köztünk semmi.
De te is tudod, hogy lehetne.
Ez ám a belépő! Eljött, pedig ki akarják készíteni.
Hát eljöttél!
- Flora itt van? - Szerintem nincs. Írtál neki?
Nem. Gondoltam személyesen…
- Nem is tudom. - Mindenesetre jó, hogy eljöttél.
- Mintha mindenki engem bámulna. - Nem bámulnak.
Ami engem illet, tőlem jöhet a Philly cheesesteak.
Én megyek.
De csak most jöttél!
Hé, haver!
Mi a helyzet?
Mi a fasz bajod van?
Mekkora idióta vagyok!
- Az a kis szemétláda! - Sid!
Bo!
Te voltál, igaz?
- Te voltál, te fasz! - Ne közelíts!
Mi a fasz? Jól vagy?
Jól vagy?
Mutasd!
Dr. Kimotót várják a fekvőbeteg-osztályon.
Mit mondtak?
Hogy a jég segít.
Mi van az orroddal?
Jól vagyok, húzzunk el innen!
- Meera? - Itt vagyunk, apa!
Siddhartha!
- Mi történt? - Semmiség.
- Ki tette ezt? - Összekaptunk egy sráccal a suliból.
- Megtámadott? - Nem.
- Miért nincs itt a rendőrség? - Nem komoly.
De értesíteni kell az iskolát.
- A fiúnak felelnie kell! - Apa!
Célzottan támadt rád egy fehér fiú?
- Dehogyis! - Akkor miért ütött meg?
- Mert rátámadtam. Meglöktem. - De miért?
Miattam.
Engem védett.
- Mi folyik itt? - Nem kell hazudnod.
Ki hazudik? Halljam az igazat! Mi történt?
Hogy lejárasson, a srác posztolta a felvételi esszémet, és mindenki olvasta.
A származásoddal akart lejáratni?
Ez gyűlölet-bűncselekmény. Elnézést!
- Lenn van egy rendőr. - Apa!
- Hívja ide! - Apa, figyelj!
- Miért? - Feljelentést tennék.
- Ne! Minden oké. Bocs. - Sid nem…
A fiamat megverték.
Felhívjam a New York-i rendőrséget?
Ne! Beszélhetnék a családommal, kérem?
Nem figyelsz rám.
Nem, te nem figyelsz! Nem hagyom, hogy így bánjanak veled!
- Az esszé arról szólt, hogy meleg vagyok. - Miért írnál ilyesmit?
Mert meleg vagyok.
Ez nevetséges!
Nem vagy meleg.
Apa…
Apa!
Mikor utoljára néztem, nem volt…
- Tessék. - Köszönöm.
Egyél zöldséget!
Nincs zöldség a tányérodon.
- Szedj azonnal zöldséget! - Szerinte rosszak.
Megsóztad?
- Tegyél rá csípős szószt! - Nem bírja a csípőset.
Van egy kérdésem. Milyen egy katolikus suli?
- Mint egy hagyományos suli. - Igen.
Leszámítva a hittant és a miséket.
És az apácákat.
- Ma már más. - Apácák mindenhol.
Már biztos nincs annyi apáca, mint amikor mi gimisek voltunk.
Szentlélek.
Bec, emlékszel?
Istenem!
- Mi a franc… - Mi a szent szar?
Mi ez a testmozgás?
Mi ebben a vicces?
Az iskolai bulikban, a lassú számoknál, a nővérek felügyelték a tömeget,
hogy elegendő hely maradjon a Szentléleknek.
Nem értem.
Hát, elegendő helyet kellett hagyni a testetek között…
- Jézusnak. - Lényegében igen.
Őrület volt, ott voltak…
- Kínos. - …a szerencsétlen gimis kölykök, és…
Gyere, Frank! Megmutatom.
Ne gyere közelebb! Maradj ott!
- Oké. - Istenem!
Tényleg ilyen gáz volt?
- Igen, ilyen gáz volt. - Sőt, rosszabb! Borzalmas.
Ó, Istenem! Frankie reflektorfénybe vágyik, emberek.
Ne gonoszkodj! Csak szórakoznak anyával.
- Gyere! Gyere, táncolj velem! Kérlek! - Nem, inkább nézem, ahogy táncolsz.
- Ne, gyere! - Én csak nézlek.
- Gyere! - Csak menj…
- Halló! - Nem!
- Na jó. - Anya, ki az?
Ki hívott, anya?
Kérlek, Frankie, állj le! Nina táncol veled.
Ki az, Bec?
Anya!
Egy pillanat.
És mire alapozzák?
- És erről ki döntött? - Miről ki döntött?
Várjon, itt van Joey és Matt is.
Az ügyészi hivatal az. Nem emelnek vádat.
- Mi? Ez mit jelent? - Az hogy lehet?
Nincs bizonyíték.
Mi? Vagyis nem tesznek semmit?
Úgy érzik, nincs elég anyag a vádemeléshez.
- Mi? - Nem szólhatunk bele?
Mind nagyon dühösek vagyunk.
- Tudd meg… - Próbálom.
…hogy lehetséges ez? Mondd meg, hogy beszélni akarok velük! Mondd meg!
Beszélünk velük.
Istenem, mennyire kellett egy ilyen este!
- Tudod, mikor buliztam utoljára? - Mikor?
- Kérdezem, mert én nem emlékszem. - Vagy úgy!
- Nem láttalak még így becsípve. - Nem vagyok becsípve. Nézz rám!
Semmi bajom.
Részeg vagy.
Csináld utánam! Etess egy családot fejenként nyolc dolcsiból!
Nyolc dollár egy egész rohadt napra. Próbáld meg!
Hat dolcsi egy csirke nuggets menü, és ez csak egy étkezés.
Mi marad? Éljünk péksütin?
Tudtad, hogy ha csúszol a bérleti díjjal, három napon belül kilakoltatnak?
Komolyan. Három nap.
Én meg erre:
„Ha nem tudok fizetni esedékességkor, három nap nem oszt, nem szoroz.”
- Raboljak bankot? - Jogos.
De utánanéztem.
Ha a bérbeadó hanyag…
Például nálunk sose javítják meg a folyton elduguló vécét,
amit most persze dokumentálok, de nálunk a bérbeadó a város, így…
De ha igazolod a hanyagságot,
a bíróság megengedheti, hogy maradj, a tartozás ellenére.
Basszus!
Csak jártatom a szám, te meg legszívesebben lelépnél.
- Nem mondtam semmi ilyet. - De gondoltad.
- Kicsit bízhatnál bennem. - Oké, akkor mire gondolsz?
Nem is tudtam, hogy minden a te nyakadba szakadt.
Ez komoly teher, de neked meg se kottyan.
Mert én egy varázserejű szuperhős szupersztár vagyok.
Kivéve mostanában.
Nem kell a varázserő. Anélkül is hihetetlen vagy.
Ezt most találtad ki? Ebben a percben?
Itt és most.
- Személyesen nekem? - Személyesen neked, bébi.
Ez rohadt giccses!
Feljössz egy percre?
De mennyire!
- Nem hazudok, be vagyok rúgva. - Igaz, de jól festesz.
Meg van terítve?
Dominique!
Már kezdtem aggódni.
- Jó estét! - Jó estét!
Szia, drágám!
Társaságunk van.
- Bocs, én akár… - Ne!
- Semmi baj. - Csak hazakísértem.
- Bocs, nem tudtam, hogy lesz itt valaki. - Nem gond.
Szép estét!
- Szép estét! - Szép estét!
Ő a lányom iskolatársa. A kislányom nagyon szorgalmas, rendkívül okos!
Sajnálom.
Semmi baj.
Épp azt meséltem, milyen okos vagy.
Bocsássatok meg egy percre!
Elnézést!
Dominique, nyisd ki!
Hol voltál?
Egy iskolai rendezvényen.
Részeg vagy?
Nem.
Azok kicsodák?
Francine be akarja mutatni az unokaöccsét.
Rendes fiú.
Mondtam, nem érdekel!
Nem, anya! Hogy jutott eszedbe?
Ez nem mehet így tovább.
Túl sokat vállaltál, nem folytathatod.
Édesem…
Aggódom érted.
Ismerkedjetek meg!
Nem kell most döntened.
Ne maradj sokáig!
Rendben.
Édesem!
Végre! Üdvözöllek!
- Jól vagy? - Persze.
Szia! Nagyon örvendek.
Szia!
Ronald, ő a kislányom, Dominique.
Dominique, ők Ronald Toussaint és az édesanyja, Perla.
Ronald a kedvenc unokaöcsém.
Ez valószínű, mert én vagyok az egyetlen.
Rendben, ki éhes?
NEM FIGYELTEK RÁM.
MOST VISZONT KÉNYTELENEK LESZTEK.
A feliratot fordította: Kisházi Viktória