PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
NIKDY NESKRYJETE,
JAK STRAŠNĚ NA HLAVU VŠICHNI JSTE.
DEN DUŠE OSMDESÁTKY
Koho to tu máme?
Ty vole! Vítejte zpátky!
Slater a Zack, jo?
Tak se mi to líbí, Kelly Kapowská.
Neměl jsi jít za Screeche?
- To jsem nikdy neřekl. - S tebou není žádná sranda, kámo.
Uklidni se!
Jdu si pro věci.
Hej.
Neboj se, jasný?
Bude toho litovat. Ty za nic nemůžeš.
Vážně.
Výsledky vyšetření byly neprůkazné
a výpověď všech tří chlapců je konzistentní,
takže je mi líto, ale jsou to tři hlasy proti jednomu.
Takže na to mám prostě zapomenout?
To samozřejmě ne.
Ovšem bez někoho, kdo potvrdí vaši výpověď,
je pro mě extrémně těžké vystavět případ, který bychom mohli vyhrát.
Proč jste mi hned neřekla, že do toho nemůžu mluvit?
Promiňte, jestli jsem to nevysvětlila dost jasně.
Co ten taxikář?
Mluvili jsme o tom, že možná něco viděl. Najděte jeho.
Toho taxikáře je nemožné najít
bez detailního popisu, poznávací značky nebo čísla jeho licence…
Vypadal některý z kluků, že by mohl svoji výpověď přehodnotit?
Ne.
A co přesně teda řekli?
Že to bylo oboustranný?
A že jste to iniciovala vy.
To je zasraná lež!
Proč jsem teda měla rozervaný kalhotky?
Mami!
Potrhané spodní prádlo ani s trochou krve bohužel znásilnění neprokazuje.
Může to znamenat hrubou sexuální aktivitu, ale není to…
To je blbost. Naprostá blbost!
Chápu vás, Joey.
Chci, abyste to věděla.
Existují lidé, co vám můžou pomoct.
Vy byste mi měla pomoct.
Nemůžete přece vědět, že prohraju.
Pojďme do toho, ať o tom rozhodne porota.
Na to prostě nemáme dost důkazů.
Rozhodně nechceme, abyste si prošla stresem a traumatem…
Já už traumatizovaná jsem.
Takhle s tím bojuju.
Obhajoba proti vám nepoužije jenom nedostatek hmatatelných důkazů.
Vymyslí si narativ, který bude podtrhovat jejich verzi výpovědi.
Jejich verzi? A co ta verze, že mi George s Lukem roztáhli nohy?
A pak mi narvali svý hnusný prsty…
To teda podle vás nemá žádnou váhu?
Z té noci existují videa, na kterých je
pokoušíte erotickými hračkami.
- Jen jsme blbli. - Blbli.
Myslím, že se jen cítí trapně za to,
že nám dala.
Seděla mi na klíně.
Pak mě políbila.
Všechno je to na videu.
Svým způsobem k tomu donutila ona nás.
Ta holka rozesílá fotky svýho piercingu bradavky.
Nenosí… spodní prádlo a postuje o tom, aby získala pozornost.
Moc sebeúcty nepobrala.
V tom taxíku bylo všem včetně Joey
naprosto jasný, co se děje.
Pořád nedokážu pochopit, proč nám tohle dělá.
Jo, byl jsem tam celou noc.
Taková Joey prostě je.
Byl to skvělý výkon
a kdyby to bylo na nás, uvidíme se na podzim.
Pamatujte ale, že ať to dopadne jakkoliv,
máte před sebou vážně skvělou budoucnost.
HLASOVÁ SCHRÁNKA
Takže si užijte zbytek čtvrťáku a přeju vám hodně štěstí.
KOHO TO ZAJÍMÁ? DO TOHO! JSEM NA TEBE PYŠNEJ.
TO JSOU TEĎ VŠICHNI GAY? MÁŠ MOJI PODPORU
ALE NE, JE TO BUZNA NENÍ DIVU, ŽE TAK DOBŘE PLAVE
Manny je prý zase nemocný.
Nemáme dost lidí do kuchyně.
Nemocný? Jenom líný.
Já mám volno.
Já to v tý kuchyni večer vezmu.
Reema bude vítat hosty.
Na bufet bude ság panír?
Můžu vítat.
Máme ještě zbytek dálu.
Zavolej Reemě.
- Budeme předstírat, že… - Podívej se na sebe.
Vítat?
Jak by to vypadalo?
Tobě vůbec nejde o ten obličej.
Siddhartho!
Panebože, tohle vždycky podělám.
Lepšíš se, ale špatně pracuješ se vzduchem.
Musíš ten dech zahřívat.
Začni dělat „tý“ a pak to udržuj. Zkus to.
Narovnej se.
Dejte mi chvilku. Já to…
Zamýšlel ses nad tím, jak chceš znít?
Chci znít skvěle.
Ke komu vzhlížíš?
Ke Coltranovi.
Proč?
Buď konkrétní.
Já nevím. Asi proto, že…
Protože to zní, jako by hrál z hloubi duše, víte.
Hlavně když v pozdějších skladbách začal být spirituálnější.
Studoval východní a západní hudbu a náboženství.
A pak z toho všeho stvořil ten svůj hybridní styl.
Ta směska mě prostě oslovuje.
Hrál z hloubi duše.
Musíš se sám sebe zeptat, jaký je tvůj styl.
A odkud vychází?
Ať se ti honí hlavou cokoliv, brání ti to spojit se se svým nitrem.
Naprosto celá škola je dneska oblečená,
jako by byl rok 1985.
- Protest je podle tebe zajímat nebude? - Tebe zajímal?
Ještě tak…
do včerejška?
Jsme narcisti. Ostatní nás nezajímají.
Zajímají, akorát většina z nich o Owenovi neví.
- Proto to musíme udělat. - Nemůže to být jen o něm.
Musíme to vzít zeširoka. Třeba…
Nebílí studenti tu nejsou v bezpečí.
Můžeš přestat říkat „nebílí studenti“?
Já vím, že jsi ve stresu, Dommo, ale…
Přiznejme si to, jsou to hlavně černoši.
A hispánský děcka.
Kolik našich tu vidíš?
Kurva!
Zapomněla jsem na ten děják.
Zkusím se to našrotit. Zatím.
Počkej, zlato.
Promiň. Vím, že jsem byla hnusná.
Můžeš se zastavit?
- Dobře. - Přemýšlel jsem o tom včerejšku.
Je to jen rodinný známý.
Jo.
Dobře.
Chci ti jen říct,
že chápu, jak to teď máš se ségrou
a s nedostatkem peněz.
Jo, neměla jsem o tom mluvit.
Protože jsme v pohodě. Protože…
Nevěděl jsem, že toho řešíš tolik.
Obdivuju, jak makáš.
Snažím se.
Co je to?
Otevři to.
Tři sta dolarů.
Není to moc, ale snad ti to pomůže s tou situací doma.
Co to děláš?
Já to nechci.
- Myslel jsem, že ti to… - Co sis myslel?
Fakt mě to zajímá.
Že mě tím nějak zachráníš?
S penězma z brigády?
- Nemusíš být taková. - Jak sis to představoval?
Že budu ráda?
Super, 300 babek. Už mám po starostech.
Chtěl jsem pomoct.
Nepotřebuju tvoji pomoc, jasný?
Vezmi si to sakra zpátky.
Bezva.
Hodně štěstí.
A už se neobtěžuj hledat si na mě ve svým programu čas,
protože na tohle já nemám.
Učebnice pryč. Připravená ukázat, co ve vás je?
RONALD VČERA JSEM SI TO UŽIL
Hej, schovejte to. Hned, prosím.
Tak jo, moji mladí historici. Můžete začít.
„Dějiny lidstva jsou dějiny opakovaných křivd…“
Počkejte venku.
Z toho testu nemůžu rupnout.
Rupnout?
Za tohle bych vás mohl nechat na místě vyloučit.
Máme tu nulovou toleranci podvádění.
- To byste měla vědět. - Udělám cokoli…
Nikdy v životě jsem ještě nepodváděla.
Tohle není dobré. Vezměte si věci, jdeme za Mettou.
Prosím, vždyť mě znáte.
Víte, že taková nejsem.
Co se děje?
Musím vám dát za pět.
Moc mě to mrzí.
Je to pětka, nebo vyloučení. Rozhodnutí je na vás.
Tohle není vtipný, Wendi.
Je to sexuální násilník. Nech toho…
Leilo?
Necítíš se divně, když víš, že jsi dala sexuálnímu predátorovi?
Ptám se, jestli jsi ráda, že máš zpátky kluka.
Cože?
George Wright.
Už je zase ve škole. Není to snad tvůj kluk?
Ne, není.
Skvělá práce, Wendi. Moc se těším na prezentaci.
Fajfka s mínusem?
Poslyšte, zůstaňte tu a popovídáme si o tom, ano?
Tak jo, užijte si zbytek dne.
Pamatujte, že příští týden budete mít prezentace.
Tak je všichni pořádně vyšperkujte, dobře?
Měla jsem něco udělat jinak?
Pořádně jsem to prostudovala. Vybrala jsem si…
Nepochybně jste do toho vložila hodně práce,
ale chybí tomu nějaké osobní pojítko.
- Aha. - Proč Židé z Kchaj-fengu? Proč vy?
No, jsem technicky Číňanka, ale rodiče jsou Židé.
Super! To jste ale do své práce nezapojila.
Máte v Číně rodinu?
Nemůžete zavolat prarodičům nebo jiným příbuzným a zapojit je?
Nejsem si jistá.
Dobře. Snažím se jen nadhodit pár nápadů,
jak do projektu zapojit váš příběh,
jak to stálo v zadání.
Jinak se s tou známkou budete muset smířit.
KIRA CHYTILA MONONUKLEÓZU. TA ROLE JE TVOJE. BEREŠ?
Ona na mě: „Hej, holka,
proč nesténáš,
nekřičíš a nevoláš moje jméno?“
A já na to:
„Hele, chlapečku, ty vůbec nevíš, jak zní opravdová rozkoš.“
On na mě: „Tak mi to předveď, kotě.“
A já na to: „Ničím sis ty zvuky nezasloužil.“
Leilo, hraješ to strašně prkenně. Dej do toho víc emocí.
To přece dělám.
Kdy si uvědomí,
že jediný slastný zvuk, na kterém záleží, je slůvko „ano“?
Jenom předstíráš.
Vůbec nevíš, koho máš na tom jevišti hrát.
A ta znakovka je špatně.
Tohle nepůjde.
Potřebujeme někoho jinýho. Ona na to nemá.
Táhni do prdele!
Nechci to nijak snižovat.
Ale myslím, že bychom se měli soustředit na budoucnost.
Existuje spousta lepších způsobů,
jak to překonat, než je náš velice nedokonalý právní systém.
Joey?
Pardon.
Pojďme si promluvit o tom, co se děje s tvým tělem,
a o tom, jak zvládáš to trauma.
Který přesně?
To znásilnění, co se nestalo?
Nebo to vyšetření, který jsem podstoupila, i když mi všichni říkali, že je na nic?
Nebo možná to, že jsem si úplně zbytečně podělala celej život?
O čem chcete zrovna mluvit?
Kdy nastupujete na Sacred Heart?
Příští týden.
Jak se ohledně toho cítíte?
Nemůžu uvěřit, že na konci třeťáku musím na novou školu a budu bydlet u táty.
Jaké to u táty je?
Je to teprve jedna noc.
Já vím, že se snaží, ale…
je to strašně divný.
Rozveďte to.
Když…
přišel k mámě…
když mu řekla, co se stalo…
Bylo to poprvý, co u ní byl od doby, kdy se odstěhoval.
Ne jen mezi dveřma nebo u výtahu.
Zůstal tam celou noc a…
mně vadilo, že tam je.
A pak jsem si řekla:
„Vždyť bys tu měl žít.“
Strašně mě štvalo, že mámu podváděl.
Ten večer ale seděl u nás na gauči…
a brečel.
Bylo to poprvý po hodně dlouhý době, co jsme se objali.
A já si říkala…
že je to pořád můj táta.
A já pořád jeho dcera.
A že to teď asi vidí před očima.
A můžu za to já.
Všem jen ztěžuju život.
Přála bych si, abych do toho nemusela zatahovat rodinu.
Joey…
vy za nic nemůžete.
To víte, že můžu.
Nehledě na to, co všichni říkají, tak můžu.
Já s nima šla.
Já zavolala taxík.
Já se sjela.
I tak podle mě dělám správnou věc.
Já toho ale ztratila strašně moc a oni neztratili nic.
To mě poser.
Snažím se to pochopit, ale mám otázky.
Dobře.
To o tom příštím roce, jak jsi za mnou chtěl jezdit,
protože ti budu chybět… Bylo to upřímný?
Jo.
Chtěl jsem, aby bylo.
Takže i když jsi to věděl, chtěl jsi…
Já to nevěděl.
Teda věděl, ale…
myslel jsem, že se to změní, když budu s tebou.
Ale nezměnilo.
Měli jsme sex.
- Nechtěl jsem ti ublížit nebo tě využít. - Jo, ale udělal jsi to.
A mě to sere.
A jsem naštvaná, protože vím, že za to tak úplně nemůžeš.
A chci tě podržet, protože tě miluju, a cítím se za to jako nána.
Nejsi žádná nána.
- Čekal jsi, že tě budu soudit? - Ne!
Tak co?
S tebou jsem se cítil…
normálně.
Cítil jsem se jako syn, jakého naši vždycky chtěli.
Jako kluk, za kterého mě v týmu mají.
Cítil jsem se jako…
někdo, kým jsem chtěl být, místo…
A miluju tě.
Neříkej to.
Fakt tě miluju. Jen…
Do prdele.
Zkoušel jsi něco? S klukama?
Co jsme byli spolu?
- Použil jsi kondom? - Nikdy jsem úplně…
Já jsem taková kráva.
Myslela jsem, že…
Co tady vůbec dělám?
Nevím, jestli chceš, abych…
Promiň.
Je mi to fakt strašně líto.
Omluvila jsem se všem, ale nikdo moji omluvu nepřijal.
Nikdo mi neodepsal.
Rachel se mnou už vůbec nemluví a já vlastně nevím proč.
Řekla jsi Rachel, že toho máš teď hodně a…
Jo, a ona to ignorovala.
Jak může říct, že jsem špatná kamarádka, když…
Mohla bych vědět…
co je tak špatného na tom, že jsem se trochu změnila?
Proč prostě nepřijme moji omluvu a nehodí to za hlavu?
Myslím, že by ses na to měla zkusit podívat z jiného úhlu.
Všechno tohle je trénink.
To odčiňování je například životní styl.
Systém hodnot, chápeš?
Omluvy k tomu určitě patří, ale je to běh na delší trať.
Jo, to já chápu.
Jenom jsem strašně naštvaná a musím najít způsob, jak…
Leilo, nechceš zítra s rodiči přijít na bohoslužbu?
Myslím, že by tě ta pospolitost mohla oslovit.
Moji rodiče nejsou věřící. Takže…
Vážně vás nenapadá nic jiného, co bych mohla udělat hned?
Kéž by tak judaismus fungoval…
ale ne, v Tóře nenajdeš jednoduchá řešení.
Jsem za tyhle hovory s tebou ráda.
Chci se jen ujistit, že znáš rozdíl
mezi duchovním poradcem a terapeutem.
Jestli si chceš s někým promluvit, máme tu na to lidi.
Můžu ti dát doporučení.
Ne, díky. To je v pohodě.
Musíte to brát?
Měla bych.
Dej mi chvilku, dobře?
Čau, zlato. Co se děje?
Jsi v pořádku?
Hele, Dom.
Jak jsem mohla být tak blbá?
Pamatuješ, jak nám furt říkáš, že na sebe nemáme být tvrdý?
Mohl mě nechat vyloučit, Sonny.
Všechno, o co se snažím, mohlo být pryč.
Jo, ale nestalo se to.
Možná to musíš přestat tak hrotit.
Ty jo…
Mohly byste toho nechat?
Nemají rádi, když si lidi zkouší paruky.
No jo vlastně. Promiň.
Nakupuju tady skoro každý den.
Nechci, aby si mysleli, že jsme nezdvořilý.
Chceš pomoct s hledáním?
Vím, že je dnešek na hovno, ale bude to dobrý.
Odpoutej se od toho. A víš, že o nás se můžeš opřít…
- Prosila jsem se vás o to? - Cože?
Nemusely jste chodit se mnou. Jak jsi řekla, budu v pohodě.
- Jo? - Jo.
Vídáte mě tu často, chodím sem tak 4krát do týdne.
Tak jsem si říkala,
jestli nemáte nějakou věrnostní slevu.
Nemáme.
Utrácím tu dost peněz a nerada bych je utrácela jinde.
- Protože existuje… - Takže to nemáte jak zaplatit?
Další, prosím.
Mám to jak zaplatit!
Co je podle vás tohle? Jen prodáváte nad cenou.
Jak za ty vlasy můžete chtít 45 dolarů?
Je to lacinej šmejd!
Víte vy co? Zapomeňte na to.
Nebudu sakra utrácet všechny prachy, abych něco vydělala!
Dom!
Co se děje, Dommo?
Jsem v pohodě.
Já už takhle nemůžu dál.
Nemůžu.
Nemám chvilku oddechu. Nikdy nic nedoženu.
- To bude dobrý. - Jen klid.
Ne, nebude.
Mámina kámoška má synovce.
Potřebuje zelenou kartu.
Zaplatí nám za to 10 000 dolarů.
Za co?
Za to, že…
zajdeme na radnici, kde nás oddají, a já pak…
To teda ne.
- Co? - To prostě neuděláš, Dom.
Proč ne? Lidi to dělají pořád. O nic nejde.
- Ale jde. - Je to jen cár papíru.
Se kterým se váže dost závažnejch věcí.
- Vím, že to teď máš těžký. - Ne, nevíš!
- Dobře, jen se snažím říct… - Co?
Nemám jinou možnost. Zkusila jsem už všechno.
Tohle není řešení.
To se ti lehko řekne.
- Máma po tobě nemůže… - S tím vůbec nezačínej.
Fakt to není tím, že bychom byli nějak blbí nebo divný.
Hej, fakt to tak mělo znít?
No jasně.
Tak jo, no dobře. Jsi borec.
- Fakt borec. - Máš budoucnost.
Nechodíš ty na Harlemskou renesanční?
- Ne, na Grand Army. - Znáš někoho, kdo umřel při tom útoku?
Ne.
Vždycky, když teď vidím nějakýho Arabáka,
přemýšlím, co si ten zmrd asi nese v batohu.
- To je šílený. - Nekecám.
A co děláš tady, když jsi z Brooklynu?
- Nebuď blbej, kámo! - Bydlím tady.
- Jen tam chodím do školy. - Nehraješ taky baseball?
Hele…
Neprodáváte náhodou?
- Vypadáme jako dealeři? - To ne, ale hulíte,
- tak si říkám… - To je od tebe hnusný.
Ne, kámo, já jen… Jsem teď fakt zoufalej.
Tahle skladba je naprosto šílená.
Vůbec ji navíc nemám hrát já. Nemyslel jsem to špatně.
Sice neprodáváme, ale klidně se podělíme.
Potáhni si. Jsi v pohodě.
Na co se připravuješ?
Na představení.
- Velký? - Jo, fakt důležitý.
Chystám se to posrat před 500 lidma.
Pět set lidí?
- Kdo to měl hrát? - Můj nejlepší kámoš Owen.
- Proč nehraje? - Dočasně ho vyloučili.
Na 60 dní.
Ty krávo!
Mě dočasně vyloučili tolikrát, že jsem s tím seknul.
- Je to na hlavu. - A jemu nevadí, že hraješ ty?
- Neví o tom. - Tomu říkám chladnokrevnost.
- Tak to… - Musíš mu to říct, kámo.
- Musím jít. - Děláme si srandu.
V pohodě, to já vím. Mám ještě sraz s tátou.
Tak to jo. Super.
Měj se.
Díky za čouda.
Zase někdy přijď a zahulíme.
Jasně, trávy máme víc než dost.
- Jo. - Ještě jednou dík.
- Mějte se. - Zatím.
Jednou budeš takhle hrát ty.
To, jak si naslouchají…
Staví jeden na druhém a vytváří tím něco nového a živého.
Je to úžasný.
Taky budeš pro lidi inspirací.
Máš dar.
Lidi můžeš inspirovat i jinak.
Fakt?
Jo.
Pořádám akci ve škole.
Co? Koncert nebo tak něco?
Ne.
Protest.
Na pomoc Owenovi.
Už máme přednášející. Vedení nás vyslyší a možná dostaneme Owena zpátky.
Na kdy to plánuješ?
Příští týden ve čtvrtek.
Den před vystoupením?
Jayi…
svět mnohem líp změníš z Julliardu,
než když ze sebe uděláš cíl.
Nebudu tam jen já. Máme celou skupinu, co mu chce pomoct.
Mě ale zajímáš ty.
Nedotáhl jsi to až sem, abys to zahodil.
Nedotáhl.
Cože?
Vybrali Owena.
Já byl náhradník.
No a co, Jayi?
Z toho, co mu provedli, je mi zle…
ale život je život.
Ale jenom proto, že to dopustíme.
Na tom protestu záleží.
- I na tom vystoupení. - Fakt?
- Mysli na budoucnost. - A co ta Owenova?
Když to zahodíš, jeho zpátky nevezmou.
Jayi… tohle je tvoje šance.
Záleží na tom, jak ji využiješ.
Poslyš. Chceš uctít svýho kámoše?
Dej do toho všechno.
Většina rodičů by ocenila, že se takhle zapojuju.
Většina rodičů nemá doma génia.
Pane Génie, máte na puse omáčku.
Utřete si to.
Ne, nahoru, teď na ni ukazuju. Přímo tam.
- Cože? - Jo, teď ji máš tam.
Moc vtipný. Je mi to jasný.
Co to děláš?
Pomáhám.
Co to má být?
Říkali jsme mu, ať zůstane doma.
Nevím, přišel sám.
Běž domů.
Rozhlídněte se. Nestíháte, potřebujete pomoc.
Zvládáme to.
Tím, že předstíráte, že je všechno v pohodě?
Nechci být sám.
A já nechci, aby tě lidi takhle viděli.
Budou si šuškat.
Tak ať.
Ať si klidně šuškají o mně. Ale o tobě? To ne.
Co jim mám říct?
Že se rveš na pařbách?
- Že děláš další věci? - To probereme pak.
Probereme? Ani to nedokážete říct.
Řekněte to.
Nikam nejdu.
Jestli chceš pomoct, tak s tím přestaň.
Myslíš, že jsem to nezkoušel? Tohle jsem prostě já.
Ne, nejsi.
Jsem tvůj otec.
Znám tě líp, než ty znáš sám sebe.
Jsem gay.
Smiřte se s tím.
Můžeme to probrat…
Opravdu probrat…
nebo můžu umývat nádobí.
Nikam ale nejdu.
Použij i mýdlo, zlatko.
Nemůžu uvěřit, že jsem to dostala u táty.
- Jo. - To není vtipný.
Jo, teď už není vtipný nic.
Dej mi to. Přestaň.
Zatím si tam dej toaleťák.
Takhle?
To myslíš vážně?
Ne.
Nemáš zač.
Děkuju.
- Jako bych měla plínu. - Můžu ti dát tampón.
Nechci tvůj extra velkej tampón.
- Prosím? - Holky?
Nino, pošli mi fotku toho, co potřebuješ. O nic nejde.
- Dobře? - Já ti to pošlu, tati. Díky.
- Ahoj. - Ahoj.
Kristepane.
Ty vlasy ti dorostou až tak za rok.
Jo?
Pomáhá ti to?
Mají dost šerednou uniformu.
- Já vím. - Ta košile je hrozná.
Jeden sráč ze školy mi řekl…
že to určitě mám ráda tvrdě jako ty.
Promiň, Nino. To je hrozný.
- Nemůžou… - Necháváš je vyhrát.
- A co mám dělat? - Pošli je do řiti.
- Ukaž jim, že život si ukrást nenecháš. - Vyhráli!
Něco ti ukážu.
Proč si ukládáš takový věci?
Koukej na ně.
Je vidět…
že je jim jasný, co provedli.
Pošlu tátovi, co ti má koupit.
Kéž bys jim nedovolila tě tak ničit.
Co je?
Běžte pryč.
Prosím, běžte pryč.
Mami?
Tati?
Mami!
Mami, to jsem já.
Ne!
Kdo je tatínkův andílek?
Ne, to bolí!
Maminka tě má strašně moc ráda.
Samou láskou bych tě sežrala!
Mami?
Pardon. Nevšimla jsem si vás.
- Čemu se směješ? - Ničemu.
Tak proč se směješ?
- Nechtěla jsem. - Jsem ti pro smích i já?
Co to do tebe najednou vjelo?
Všechno.
- Jako by se mi všichni smáli. - Nikdo se ti nesměje, Leilo.
To není moje skutečné jméno.
Už jsi někdy potkala Číňanku s takovým jménem?
Nemohli jste mi nechat to moje?
Všichni po mně chtějí, ať jsem svá. Můžeš mi teda říct, kdo jsem?
Jsi naše dcera a s tátou tě máme moc rádi.
Máte rádi to, co jste stvořili…
Ne, měli jsme obrovskou radost, že jsme tě našli.
Pojď, vrátíme se domů, ano?
Prostě jste si přiletěli a vzali jste si mě.
Přivezli jste mě do cizí země a ani vás nenapadlo, jak mě to ovlivní.
Víceméně žiju život dítěte,
které jste nemohli mít.
Nevím, jak se s tím mám…
Vůbec se neznám.
Rozumíš mi?
A ty se jí jen tak vysměješ!
Nikdy jsem to nepoužívala.
Tak jo. Nejdřív potřebuju jeden hrnek vody.
Mám čtyři děti. Na vyrušování jsem zvyklá.
Ještě je ale nedokážu ignorovat úplně.
Nedokážu ten celofán…
Udělám to.
Co uděláš, zlatíčko?
Vezmu si ho.
Neudělám to ale jen pro naši rodinu.
Část peněz si schovám na univerzitu.
To je moje podmínka.
NIKDY NESKRYJETE, JAK STRAŠNĚ NA HLAVU VŠICHNI JSTE.
PROTO MUSÍTE BÝT ZNIČENI.
Překlad titulků: Eliška K. Vítová