A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
LEHETETLEN LEPLEZNI,
MILYEN ELBASZOTTAK VAGYTOK MIND.
A MELEG TUDATOSSÁG NAPJA A '80-AS ÉVEK JEGYÉBEN
Nézd, ki van itt!
Rohadtul üdv újra köztünk!
Megjöttek a rosszfiúk, mi?
Csakis téged szeretlek, szuper csajszi!
És mi van a kockával?
- Engem hagyjatok ki ebből! - Dögunalmas vagy, haver, komolyan.
Vigyázz a szerkómra, tesó!
Hozom a cuccom.
Hé!
Ne aggódj, oké?
Joey bánni fogja ezt az egészet. Nem te vagy hibás.
Komolyan.
Mivel a begyűjtött bizonyítékok nem meggyőzők,
a fiúk pedig kitartottak a saját történetük mellett, sajnálom,
- egy ember szava áll hároméval szemben. - Vagyis felejtsem el a történteket?
Természetesen nem.
Ugyanakkor, mivel nincs senki, aki igazolhatná a te történetedet,
rendkívül nehéz ebből egy megnyerhető ügyet összeraknom.
Miért nem mondta már az elején, hogy nekem nincs beleszólásom?
Sajnálom, ha nem ismertettem egyértelműen az eljárást.
És a taxisofőr?
Ő talán látott valamit. Meg tudja találni?
A sofőrt lehetetlen volt megtalálni személyleírás,
rendszám és engedélyszám nélkül…
Egyik fiú sem hajlandó akár csak átgondolni a vallomását?
Nem.
Mi az ő verziójuk?
Szerintük beleegyeztem?
És hogy te kezdeményezted.
Mi a fasz? Hazudnak!
Letépték a rohadt bugyimat, ez beleegyezés? Anya!
Sajnos egy szakadt fehérnemű és egy pici vérzés nem bizonyítja az erőszakot.
Ez lehet agresszív szexuális tevékenység jele, de nem…
Ez kurva nagy baromság. Baromság!
Megértelek, Joey.
Szeretném, ha ezt tudnád.
- Vannak bizonyos eszközök… - Magának kéne az eszköznek lennie.
Nem tudhatja, hogy veszíteni fogok-e.
- Menjünk tovább, döntsenek az esküdtek! - Úgy vélem, amink van, az nem elég.
És egyikünk sem akar kitenni téged a stressznek és a traumának…
A trauma az, ami történt.
Ezzel védekezem ellene.
A védelem nem egyszerűen felhasználja ellened a tárgyi bizonyítékok hiányát.
Átértelmezik az esetet annak alapján, amit a történtek sugallnak.
Hogy? Mit sugall az, hogy George és Luke szétfeszítették a lábaim?
Hogy feldugták az ujjaikat…
Tehát maga szerint ez mind nem számít?
Aznap éjjel olyan videók készültek rólad,
amiben szexjátékokkal piszkálod a fiúkat.
- Csak hülyültünk. - …hülyültünk.
Szerintem…
kínosnak érzi,
hogy szexelt velünk.
Az ölemben ült.
Aztán megcsókolt.
A videón is látszik.
Bizonyos értelemben, ő erőszakolta ki a dolgot.
A csaj csoportos üzenetet küldött a mellpiercingjéről.
Ő… nem visel fehérneműt, majd kiposztolja, hogy felkeltse a figyelmet.
Nincs túl sok önbecsülése.
A taxiban mindannyian, ideértve Joey-t is,
tisztában voltunk vele, hogy mi történik.
Én csak… még mindig nem értem,
miért teszi ezt velünk.
Igen, végig ott voltam.
Joey csak önmagát adta.
Remek bemutatkozás volt. Ha rajtunk múlna,
ősszel már köztünk lenne.
De ne feledje, akárhogy is lesz,
ragyogó jövő vár önre, Mr. Pakam.
HANGÜZENET
Élvezze ki a tanév hátralévő részét, és a legjobbakat kívánjuk önnek!
SENKIT SEM ÉRDEKEL. EZ AZ HAVER, BÜSZKE VAGYOK!
MI VAN, MÁR MINDENKI MELEG? ELISMERÉSEM!
JAJ NE, OLYAN CUKI! NEM CSODA, HOGY OLYAN JÓL ÚSZIK.
Manny megint beteg.
Vagyis ma is emberhiány lesz a konyhán.
Beteg? Inkább lusta.
Én ráérek.
- Majd én besegítek hátul. - Reema meg fogadja a vendégeket.
A spenótos sajt mehet a svédasztalba?
Besegíthetek.
Maradt még dhal is.
Hívd fel Reemát!
- Úgy tesztek… - Nézd meg az arcod!
Így dolgoznál?
Mit szólnának az emberek?
- Téged nem az arcom aggaszt. - Siddhartha!
Ez a rész mindig kikészít!
Fejlődsz, de rossz a légzéstechnikád.
Egyenletesen lélegezz!
Kezdj egy „tee” hanggal, aztán pótold a levegőt, itt.
Testtartás!
Pihennem kell, nem…
Mi a célod, hogy akarsz játszani?
Királyul.
Ki a kedvenc zenészed?
Coltrane.
Miért? Mondd el részletesen!
Nem tudom. Azt hiszem, azért, mert…
A játéka mintha nagyon mélyről jönne, érti?
Főleg a későbbi, bensőségesebb felvételein.
Tanulmányozta a keleti és a nyugati zenét, a vallást, és ezekből…
egyfajta hibrid hangzást kreált.
Ez az elegy valahogy megszólít engem.
Valahonnan mélyről jön.
Kérdezd meg magadtól, hogy milyen a te hangzásod?
Hol van benned a forrása?
Bármi is jár a fejedben, ez akadályozza, hogy leáss oda, mélyre.
Ma tényleg úgy öltözött fel mindenki a suliban, mintha 1985 lenne.
- Az ülősztrájkot miért ne vállalnák? - Te bevállaltad volna? Mondjuk…
tegnapelőtt?
Önimádók vagyunk, csak magunkkal törődünk.
Bevállalnák, de többségük nem is hallott Owenről.
- Ezért muszáj megcsinálnunk. - Nem csak Owen számít,
hanem a nagyobb összefüggések…
A suli veszélyes a színes diákoknak.
Abbahagynád ezt a „színes diákok” dumát?
Dommo, megértem, hogy feszült vagy, de nem tudnád…
Legyünk őszinték, a feketékről van szó!
És a latinx diákokról.
- Hány hozzánk hasonlót látsz még itt? - Basszus!
Elfeledkeztem a töritesztről.
Megpróbálom átnézni. Sziasztok!
Kicsim, várj!
- Bocs, bunkó voltam az előbb. - Megállnál?
- Oké. - Gondolkodtam a tegnap estén.
Az a srác csak egy ismerős.
Értem. Oké.
Azt akarom mondani,
hogy megértettem, amit a nővéredről és az anyagi gondjaitokról mondtál.
Nem kellett volna beszélnem róla.
Minden rendben van. Mert…
Sok teher van rajtad, amiről nem tudtam. Tisztelem az elszántságod.
Igyekszem.
Ez mi?
Nézd meg!
Háromszáz dollár.
Nem sok, de talán segít az otthoni gondokon.
Mit csinálsz?
Nem kell.
- Csak azt gondoltam, talán én… - Mit gondoltál?
Komolyan, mondd el!
Azt gondoltad, hogy jössz és megmentesz?
A Targetben keresett pénzeddel?
- Nem kéne így reagálnod. - Mit hittél, mi fog történni?
Hogy örülni fogok?
Szuper, 300 dollár!
Ezzel minden megoldódik!
Segíteni akartam.
Nem kell a segítséged, érted?
Vedd ezt el!
Remek.
Sok szerencsét!
És a jövőben nem kell időt szakítanod rám,
mert erre nincs szükségem.
Könyvet eltenni, Dominique! Készen állsz a tesztre?
RONALD: ÉLVEZTEM A TEGNAP ESTÉT.
Hé! Tedd azt el! Most, ha kérhetem.
Rendben, diákok, kezdődhet a történelemvizsga!
„Az emberiség történelme sorozatos jogsértések története…”
Várj odakinn!
- Mr. Phillips, kérem, nem bukhatok meg! - Megbukni?
Amit tettél, az azonnali kizárással jár.
A csalás terén a Grand Army a zéró tolerancia elvét vallja.
- Ezt tudnod kéne. - Megteszek bármit…
Még soha életemben nem csaltam.
Hibáztál, Dominique. Menjünk Mr. Mettához, gyere!
Kérem! Hisz ismer engem. Tudja, hogy én nem ilyen vagyok.
Mi van veled?
Meg kell buktassalak.
Nagyon sajnálom.
Elégtelent kapsz, vagy kizárást. Te döntesz.
Wendi, ez baromira nem vicces, a srác egy erőszaktevő. Ne…
Leila!
Nem fura tudni, hogy képes voltál összeállni egy ragadozóval?
Azt kérdeztem: „Nem izgi a pasid visszatérése?”
- Tessék? - George Wright.
Ma újra jött suliba. Ő a pasid, nem?
Nem, nem az.
Remek munka, Wendi. Alig várom a prezentációd.
Csak megfelelt?
Tudod, mit? Maradj itt egy percre, máris megbeszéljük, jó?
Szép napot mindenkinek!
Jövő hétre legyenek kész a prezentációk!
Dolgozzatok még rajtuk, hogy minél jobbak legyenek, rendben?
Valamit rosszul csináltam?
Sokat kutattam, alulreprezentált csoportról írtam…
Sokat dolgoztál az anyagon, ezt látom.
A személyes kapcsolódási pont hiányzik.
- Értem. - Miért a kajfengi zsidók? Miért te?
Mert kínai származású vagyok, de a szüleim zsidók.
Ez remek! Csakhogy erről nem írtál.
Vannak családtagjaid Kínában? Egy nagyszülő,
- vagy más rokon, akit megkérdezhetnél? - Nem hinném.
Hát jó, én csak próbálok ötleteket adni, hogy tehetnéd személyessé
a történetet, mert ez volt a feladat.
Máskülönben kábé ilyen jegyre számíthatsz.
OMAR: KIRA BETEG, TIÉD A SZEREP! PRÓBA KÉSŐBB. ÖRÜLSZ?
Azt mondja: „Hé, csajszi,
miért nem nyöszörögsz,
miért nem sikoltozol, miért nem kiabálod a nevem?”
Erre én:
„Haver, neked fogalmad sincs, hogyan hangzik az igazi élvezet.”
Mire ő: „Akkor mutasd meg, hogy hangzik, bébi!”
Mire azt feleltem: „Nem érdemelted ki azokat a hangokat.”
Leila, érzelmileg teljesen be vagy zárkózva. Légy bevállalósabb!
De úgy érzem, az vagyok.
Mikor fogja fel végre,
hogy az élvezet egyetlen igazán fontos hangja az „igen” szó?
Színlelsz.
Fogalmad sincs, ki vagy valójában a színpadon.
És a jelnyelvet sem vágod.
Ez nem fog menni.
Valaki más kell. Ő kevés ehhez.
Baszd meg!
Nem akarom elbagatellizálni.
Viszont azt hiszem, a továbblépésre kéne koncentrálnunk.
A gyógyulás lehetséges
a mi tökéletlen igazságszolgáltatási rendszerünkön kívül is.
Joey?
Sajnálom.
Beszélgessünk arról, mi megy végbe most a testedben,
hogy hogyan dolgozod fel a traumát!
Melyiket?
A meg sem történt erőszakot?
A vizsgálatot, amit bevállaltam, bár megmondták, hogy eredménytelen lesz?
Vagy azt, hogy elcsesztem az egész életem, minden értelmes ok nélkül?
Te melyikről beszélnél?
Mikor mész a Szent Szívbe?
Jövő héten kezdek.
Ez milyen érzés?
Nem tudom elhinni, hogy új suliba kell mennem
a tizenegyedik év végén,
és apámmal kell élnem.
Hogy érzed magad nála?
Még csak egy nap telt el.
Nem tudom. Próbálkozik, de…
nagyon furcsa érzés.
Mesélj erről!
Mikor…
átjött anya lakásába,
miután megtudta, mi történt,
az volt a kiköltözése óta az első alkalom, hogy a lakásunkban járt,
és nem csak az ajtóig vagy a liftig jött.
Ott maradt egész éjszakára, és…
utáltam, hogy ott volt.
Aztán azt gondoltam:
„Itt lenned a helyed!”
Rohadtul dühös voltam rá, amiért megcsalta anyát.
De aznap éjjel, ahogy ott ült a kanapén…
elsírta magát.
Régóta nem öleltük meg egymást úgy, mint aznap éjjel.
És rájöttem, hogy…
ő még mindig az apám.
Én pedig az ő kislánya. És most már talán ő is így látja.
Ezért is én vagyok a felelős.
Mindent elcseszek, és azt kívánom, bár a családomat ne érintené ez a szarság!
Joey…
nem te vagy a felelős.
De, igen.
Mármint… Bárki, bármit mond, igazából én vagyok a felelős.
Én akartam velük menni.
Én intettem le a taxit.
Én csaptam szét magam.
Mégis úgy érzem, helyesen cselekszem.
De én olyan sokat vesztettem, ők pedig semmit.
Bassza meg!
Próbálom megérteni, de vannak kérdéseim.
Rendben.
Amiket a jövő évről mondtál, hogy busszal meglátogatsz,
- és a közelemben akarsz lenni… Igaz volt? - Igen.
Akartam, hogy az legyen.
- Randizni akartál velem, noha tudtad… - Nem tudtam.
Mármint tudtam, de…
Azt hittem, ha rád koncentrálok, minden más lesz.
De nem lett?
De szexeltünk!
- Nem akartalak bántani, se kihasználni… - Mégis azt tetted.
És kurvára dühös vagyok. Dühít az egész, mert nem a te hibád.
Legalábbis részben.
Támogatni akarlak, mert szeretlek. De ettől idiótának érzem magam.
Nem vagy idióta.
- Azt hitted, elítélnélek? - Nem.
Akkor?
Veled úgy éreztem, hogy…
normális vagyok.
Hogy az a fiú vagyok, akire a szüleim mindig is vágytak.
A srác, aki az úszócsapatba kell.
Veled olyan lehettem…
amilyen lenni akartam, és nem…
És szeretlek.
Ne mondd ezt!
Igenis szeretlek, csak…
Basszus!
Csináltál bármit?
Mármint fiúval?
Amíg jártunk?
- Használtál legalább óvszert? - Még sosem…
Egy idióta vagyok.
Tényleg azt hittem…
Mit keresek én itt?
Nem tudom, akarod-e, hogy…
Sajnálom.
Tényleg, rohadtul sajnálom.
Bocsánatot kértem mindenkitől,
de senki sem fogadta el a bocsánatkérésem.
Senki sem írt vissza.
Rachel nem áll szóba velem, pedig nem is tettem semmit.
Elmondtad Rachelnek, hogy sok dolog megváltozott, és…
Igen, de elutasító volt.
Hogy mondhatja, hogy rossz barát vagyok, ha épp ő…
És egyáltalán,
miért olyan nagy baj, ha kicsit megváltoztam?
Miért nem tud egyszerűen megbocsátani és továbblépni?
Talán segítene, ha kicsit másképp szemlélnéd a kérdést.
Tekints erre szokásként!
A vezeklés például egy komplett életstílus.
Egy értékrendszer, érted?
A bocsánatkérés fontos, persze, de ez egy hosszabb folyamat.
Igen, értem.
Csak nagyon dühös vagyok, és módot kell találnom rá, hogy…
Leila, nem jössz el a szüleiddel a holnapi imára?
Jó hatással lenne rád az összetartozás érzése.
A szüleim nem vallásosak.
Így…
Tényleg nem jut eszébe semmi más, amit most rögtön megtehetnék?
Bár így működne a judaizmus, de…
sajnos a Tóra nem kínál gyors megoldásokat.
Én örömmel beszélgetek veled.
De tudnod kell,
hogy a lelki vezető és a terapeuta munkája nem ugyanaz.
Ha beszélnél valakivel, vannak erre embereink.
- Kérhetek neked pár nevet… - Kösz, nem. Jól vagyok.
Fel kell vennie?
Fel kéne.
Máris jövök, jó?
Szia, édes, mi baj?
Jól vagy?
Nézd, Dom!
Hogy lehettem ilyen hülye?
Szerinted nem szabad túl szigorúnak lenni magunkhoz.
Ki is rúghattak volna, Sonny.
Elveszthettem volna mindent, amiért dolgozom.
Jó, de nem így történt.
Talán csak lazítanod kéne kicsit.
Jesszusom, csajszi… Ez igen!
Most komolyan, abbahagynátok?
Nem szabad felvenni a parókákat.
Igaz, basszus. Bocs.
Én itt vásárolok majdnem minden nap. Nem akarom, hogy bunkónak higgyenek.
Keressek neked cuccokat?
Figyi, a mai nap gáz volt, de minden rendbe jön.
- Engedd el! Mi itt vagyunk, támogatunk… - Mindig!
- Kértem, hogy ezt tegyétek? - Tessék?
Nem kértem, hogy gyertek ide. Ahogy mondtad, minden rendbe jön.
- Igen? - Igen.
Egy csomót vásárolok itt, hetente kábé négyszer.
Azon gondolkodtam, nincs-e valami törzsvásárlói kedvezmény vagy ilyesmi…
Nincs.
Rengeteg pénzt költök itt, és nem akarok máshová menni.
- Mert tudja, ez… - Nincs pénze fizetni?
Kérem a következőt!
De, van pénzem.
Látja? De túl drágán adnak mindent.
Hogy kérhet el ezért a póthajért 45 dollárt? Ez egy olcsó vacak!
Tudja, mit? Hagyjuk az egészet!
Én fizessek azért, hogy dolgozhassak? Picsába az egésszel!
Dom!
Dommo, mi a baj?
Semmi bajom.
Nem bírom továbbcsinálni.
Nem megy.
Nincs megállás. Nem érem utol magam.
- Minden rendbe jön. - Nyugi!
Nem jön rendbe.
Anyám barátnőjének unokaöccse…
zöldkártyát szeretne.
Tízezer dollárt fizet nekünk.
Miért?
Ha én…
Ha elmegyünk a városházára, összeházasodunk és én…
Ne!
- Mi van? - Dom, ezt nem teheted!
De, megtehetem. Mások is megteszik. Nem nagy ügy.
- De, az. - Csak egy darab papír.
Meg egy csomó egyéb szarság, ami ezzel jár.
- Tudom, hogy gáz a helyzet… - Nem tudod!
- Oké, csak azt akarom mondani… - Mit?
Nincs jobb megoldás.
- Hidd el, megpróbáltam mindent! - De ezt ne!
Te könnyen beszélsz.
- Anyukád nem akarhatja, hogy… - Ne forgasd ki!
Ne beszélj úgy, mintha ostobák vagy elcseszettek lennénk!
Ennek így kéne hangzania?
Jogos.
Oké, rendben. Király vagy, haver.
- Ez király. - Ja, fejlődsz.
Te nem a Harlem Renaissance-ba jársz?
- Nem, a Grand Armyba. - Ismerted a robbantás áldozatait?
Nem.
Azóta, ha meglátok egy muszlim arab csávót,
arra gondolok: „Mi lehet a táskádban, te szemét?”
- Elbaszott egy szitu. - Totál.
- Ha brooklyni vagy, mit keresel itt? - Tiszta hülye vagy, tesó!
Itt élek, haver.
- Oda csak suliba járok. - Kosarazol a Garvey parkban?
Figyi…
van eladó cuccotok?
- Dílernek nézel? - Nem, de mind szívtok,
- ezért azt hittem… - Ez elég gáz.
Nem, én csak… Kicsit magam alatt vagyok.
Ez a dal rohadt nehéz, és nem is nekem kéne játszanom. Nem akartam beszólni.
Haver, mi nem árulunk, de szívesen osztozunk. Slukkolj egyet!
Mire kell a dal?
Egy előadásra.
- Komoly? - Igen, baromira.
Úgy 500 ember előtt készülök beégni.
Ötszáz?
- Kinek kéne játszani? - Owennek. Ő a legjobb barátom.
- Miért nem játszik? - Felfüggesztették. Hatvan napra.
Szívás! Engem annyiszor függesztettek fel, hogy végül kibuktam a suliból.
- Gáz. - Nem bánja, hogy lenyúltad a helyét?
- Nem tudja. - Szívtelen vagy, haver.
- Ez nem… - A barátod. Tudnia kéne.
- Mennem kell. - Ugyan, csak szívatunk.
Ja, vágom, semmi gond, de találkozóm van az öregemmel.
Rendben, haver. Jó.
Béke, tesó!
Kösz a cuccot.
Hé, nézz el ide néha egy spanglira!
Gyere, lazíts, elláttunk anyaggal.
- Úgy bizony. - Kösz.
- Vigyázz magadra! - Oké.
Egy nap te állsz majd ott.
Ahogy figyelnek egymásra,
ahogy építkeznek, ahogy létrehoznak egy élő, szerves egészet.
Elképesztő!
Így fogsz inspirálni másokat.
- Képes vagy rá. - Inspirálni másként is lehet.
Valóban?
Igen.
Például a suliban.
Koncert lesz, vagy ilyesmi?
Nem.
Ülősztrájk. Az Owennel történtek miatt.
Vannak szónokaink, beszélünk a sulivezetéssel.
- Talán Owen előbb visszajöhet. - És mikor lenne?
Jövő héten. Csütörtökön.
Az a koncert előtti nap.
Jay…
Többre mész, ha bejutsz a Juilliardra, mint ha élő céltáblát csinálsz magadból.
Nem csak én, egy egész csapat szeretne segíteni Owenen.
De én rólad beszélek.
Érted? Nem kéne feláldoznod a zenei karriert…
Nem sikerült.
- Hogy? - Owen jutott be a zenekarba.
Én beugró voltam.
És akkor mi van?
Felháborít, ami Owennel történt,
de ilyen az élet!
De csak ha hagyjuk, hogy ilyen legyen. Ezért fontos az ülősztrájk.
- A koncert is az. - Igen?
Ez a jövőd, Jay.
És Owen jövője?
Az önfeláldozásod Owenen nem segít.
Jay, az esély a tied.
Csak az számít, élsz-e vele.
Tisztelegni akarsz a barátod előtt?
Akkor adj bele mindent!
A legtöbb szülő örülne, hogy a sráca aktív a suliban.
Ők nem csodagyereket nevelnek.
Hé, csodagyerek, maszatos az arcod, töröld meg!
Nem, feljebb.
Ott, ahova mutatok.
- Mi? - Jó, már ezen az oldalon van.
Oké, vicces fiú, már értem.
Mit csinálsz?
Segítek.
Mi folyik itt?
Nem megkértük, hogy maradjon otthon?
Nem tudom, csak úgy bejött.
Menj haza!
Ugyan, úsztok a melóval. Kell a segítség.
Megoldjuk.
Úgy tesztek, mintha minden rendben lenne?
Nem akarok egyedül lenni.
Nem akarom, hogy így lássanak.
Pletykálni fognak.
Hát pletykáljanak!
Rólam pletykálnak? Nyugodtan. De rólad? Azt már nem!
Mit mondjak?
Hogy fiúkkal verekszel?
- A másik dolgot? - Ezt majd megbeszéljük.
„Ezt”? Még kimondani sem tudod.
Mondd ki!
Maradok.
Ha segíteni akarsz, akkor vess ennek véget!
Próbáltam, de ez nem így megy.
- Ez vagyok én. - Nem, ez nem igaz.
Az apád vagyok.
Ismerlek. Jobban, mint te magadat.
Meleg vagyok.
És ez nem fog elmúlni.
Beszélhetünk róla,
őszintén,
vagy elmosogathatok.
De nem megyek sehová.
Használd a szappant!
És ennek pont apánál kell történnie!
- Na ja. - Ez nem vicces!
Tudom, már semmi sem vicces.
Hagyd, majd én megcsinálom!
Átmenetileg használj vécépapírt!
Így?
Ez most komoly?
Nem.
Szívesen.
Köszönöm.
- Mintha pelenkát viselnék. - Adhatok egy tampont…
Nem kell a te gigaméretű tamponod.
- Mi van? - Lányok!
Nina, küldj egy képet, hogy mit hozzak. Nem gond.
- Oké? - Mindjárt átküldöm, apa. Köszi.
- Szia! - Szia!
Jézusom!
Több mint egy év, mire visszanő a hajad.
Tényleg?
Jó érzés csinálni?
Az egyenruhád elég ocsmány.
- Kösz. Tudom. - Pólóing? Úristen!
Az a mocsok a suliban azt mondta:
„Durván szereted, mint a tesód?”
Sajnálom, Nina. Ez szörnyű.
- Ők nem… - Hagyod győzni őket.
Mit tegyek még?
Mondd, hogy: „Basszátok meg! Ez az én életem!”
Ők győztek, Nina!
Ezt látnod kell!
Miért mentetted ezt le?
Nézd meg őket!
Mint akik…
jól tudják, mit tettek.
Megírom apának, mit hozzon neked.
Bár ne hagynád magad elpusztítani!
Mi ez?
Menj innen! Kérlek, menj el innen!
Anya?
Apa?
Anya!
Anya, én vagyok az!
Ne!
Ki apuci kicsi lánya?
Ne, ez fáj!
Anyuci annyira szeret,
hogy képes lenne kurvára felzabálni téged!
Anya?
Elnézést, nem vettem észre.
- Mi olyan vicces? - Semmi.
Akkor miért nevetsz?
- Nem volt szándékos. - Viccesnek találsz?
Honnan veszed ezt, édes?
Mindenhonnan?
Mindenki röhög rajtam.
Senki sem röhög rajtad, Leila.
Ez nem az igazi nevem.
Láttál már valaha Leila nevű kínai lányt?
Nem tarthattam volna meg a nevem?
Csak azt hallom: „Légy az igazi önmagad!” Elárulnád, hogy ki vagyok?
A lányunk vagy, és apáddal nagyon szeretünk.
- Ti azt szeretitek, akivé tettetek, nem… - Boldogok voltunk, mikor rád találtunk.
Szívem, menjünk haza, jó?
Egyszerűen odarepültetek és elraboltatok!
Egy idegen országba hoztatok, nem törődve azzal, ez hogy hat rám.
Lényegében valaki más életét élem. A meg nem született gyereketekét.
Nem tudom, hogy kéne…
Nem ismerem önmagam.
Érted?
Te meg könnyedén kineveted azt a nőt!
Ilyet még nem használtam.
Oké, először kell egy bögre víz.
Négy gyerekem van, hozzászoktam a felforduláshoz,
de nem tudok mindent kizárni.
Nem tudom a csomagolást…
Megteszem.
Micsodát, szívem?
Hozzámegyek.
De nem csak a család kedvéért teszem.
A pénz egy részét egyetemi tandíjra költjük.
Ez a feltételem.
LEHETETLEN LEPLEZNI, MILYEN ELBASZOTTAK VAGYTOK MIND.
ÚGYHOGY PUSZTULNOTOK KELL.
A feliratot fordította: Kisházi Viktória