PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
TI ŠPINAVÍ RÁKOSNÍCI, ARABÁCKÝ TERORISTI, ŽIDÁCKÝ SKRBLÍCI
A ČERNÍ, CO SI JEN VYNUCUJÍ POZORNOST, Z VAŠÍ ELITÁŘSKÉ ŠKOLY
BUDOU ZMASAKROVANÍ A BUDOU SE SMAŽIT V OHNI PEKELNÉM.
VŠEM JIM UTRHNE HLAVY STŘEPINA.
POTEČOU POTOKY KRVE.
A STANE SE TO
DNES.
VE VAŠÍ ŠKOLE SE SKRÝVÁ PODOMÁCKU VYROBENÁ BOMBA.
VŠICHNI STUDENTI ZEMŘOU A KAŽDÝ Z NICH SI TO ZASLOUŽÍ.
POVRAŽDIT GRAND ARMY
POSLAT ROZVRH
Kde budeš spát?
V obýváku.
To nic. Jemu to nevadí.
Nevadí. Vážně.
- Opravdu? - Jo.
Smlouvu můžeme podepsat, jakmile bude Dom 18 a…
To je mi vlastně dneska.
Ty máš narozky? Všechno nejlepší!
Díky.
Takže to podepíšeme o víkendu a vy nám vypíšete první šek?
Chci jen říct, že i když je tu okno do ulice, je tu ticho.
A určitě.
Další peníze dostanete po svatbě.
A Ronnie pak bude moct za šest měsíců zažádat o zelenou kartu.
Musíte se připravit na pohovory.
Dominique učení jde.
Díky, mami.
Je to pravda!
Tvoje máma mi řekla, že plánuješ vysokou.
To je úžasné!
Je to tak.
Snad mě vezmou na Washingtonskou nebo na Hopkins.
Chci studovat psychologii.
Musíš ale zůstat tady ve městě.
To je v pohodě.
Jsem pořád ve třeťáku.
Celkem tři roky.
Pak se můžete rozvést.
Do té doby žádné vážné vztahy.
Můžu si s tebou na chvíli promluvit?
Mami, můžeme…
Jsi v pořádku?
Jasně že jsem.
Jsem v pohodě.
Mámě se ulevilo.
Mojí taky.
Jo. Myslel jsem, že si z toho užene mrtvici.
Newyorská není špatná.
Nebo možná nějaká státní univerzita.
Promiň.
To nic.
Jen jsem… Já vím.
Bude fajn mít vlastní pokoj.
Jo.
Snad budeš mít takhle víc času věnovat se škole a tak.
Měla bych mít.
Super. Jo.
Takže…
plánuješ nějak oslavit ty narozky?
Ne.
Lukáš ve svém evangeliu popisuje Marii jako opravdu nezávislou ženu,
která využívala svého důvtipu k šíření slova Božího.
V Janově evangeliu
byla svědkyní Kristova zmrtvýchvstání a tou, kdo se o něm
odvážil mluvit, právě Magdaléna.
Doufám, že Marie dnes promlouvá k vám všem.
Začíná měsíc ženské historie
a já se modlím, aby vám připomněla…
sílu vašeho svědectví.
Tím, že se o něj podělíte,
ctíte Boha a svoji komunitu.
Jakožto mladé ženy máte zodpovědnost
postarat se o to, abyste byly vyslyšeny.
Mami.
Prostě vím, že to ví.
A za chvíli to budou vědět všechny.
Přestaň, mami.
Neměla jsem ti volat.
Chtěla jsem ti jenom říct, že jsem v pohodě.
Fakt jsem.
Jak to mám ale udělat? Nikoho tu neznám.
A každý…
Zavolám potom.
Co je?
Co kurva chceš?
Nejdřív mě pomlouváš a najednou jsi němá?
Vůbec mě neznáš, takže táhni do prdele!
NOVÁ KONVERZACE: GEORGE WRIGHT, LUKE FRIEDMAN, TIM DELANEY
MŮŽEME SE SEJÍT? CHCI SI PROMLUVIT
Prostě odpověz „dobře“. Jasný?
Fakt chci vědět, s čím přijde.
Myslím to vážně.
- Nebude z toho průser? - Ne.
Ona napsala nám.
Jasný?
Radši udělej screen. Hned.
Dobře.
Garantuju ti, že na nás vyrukuje s tím, že je jí to líto
a že to celý až moc hrotila a…
- Nestresuj se. - Kámo!
Neviděli jsme tě… co jsi musel řešit ten svůj kolotoč.
Ten Orlov je fakt zmrd.
Srát na něj.
Že jo? Kéž bych tam byl. Pěkně bych…
Pěkně bych zmaloval ho za tebe.
V pohodě, Nový Dillí?
Ten nos ti ještě trochu hnisá.
- I krvácí, ale… - Od teď jsi královna Novýho Dillí.
- Do prdele. - Hej, neber si to… Poslyš.
Je nám úplně šumák, jestli jsi gay, jasný?
Jo, kámo.
V životě by nás nenapadlo to nějak řešit. Fakt.
Však víš, že tě máme rádi.
Nemusíš si dělat starosti.
Zařídíme, aby to lidi vzali.
Hele, nijak mě to nestresuje.
Dneska to už nikdo nehrotí.
Jo.
Ne, že mě budeš šmírovat ve sprše, buzíku.
Ten už nás určitě omrknul oba dva!
Ale teď vážně. Kdo má lepší tělo? Co?
Upřímně. Všimnul sis, že jsem nabral svaly?
Zatím, kámo.
Měj se.
Jo…
skoro bych zapomněl.
S váma už do taxíku nikdy nevlezu.
Nebo do Uberu. Kdoví, co byste mi provedli.
DNESKA UDĚLÁME PROTEST V SEDĚ ZA VŠECHNY HNĚDÉ A ČERNÉ STUDENTY,
KTERÉ ODSUD VYŠTVALI
Nejlepší způsob, jak zjistit povrch mnohoúhelníku
je rozdělit ho na trojúhelníky.
A protože úsečky vedoucí ze středu jsou stejně dlouhé
a všechny strany jsou stejně dlouhé…
jedná se o shodné trojúhelníky!
Tak, a těm trojúhelníkům budeme říkat „X“.
Pane Jacksone?
Co se tu děje?
Ráda bych věděla, co to děláte, prosím.
Budeme sedět před ředitelnou?
Přesně. Hlavně neblokujte východy.
Ať můžou lidi procházet.
NENECHÁME SE UMLČET
- Super transparent. - Uvidíme se pak.
Vidíš to?
Tohle je šílený. Musíme dopředu.
Není to o zastoupení černochů na naší škole.
- Jasně že je. - Ne.
Je to o nefér trestech.
- Jak dlouho to má trvat? - Klidně celý den.
Já mám jen 45 minut.
Čau! Můžu si přisednout?
Jasně. Určitě.
Co to děláš?
Jen výzkum.
Na co?
Uvažuju, že napíšu hru.
Určitě ti to půjde.
Díky. Jo.
Přemýšlím o něčem na téma rasové nerovnosti.
- Žádnou takovou neznám. - Seženeš mi lístek na dnešek?
To myslíš vážně?
Jo, chci tam být a podporovat vás.
Hlavně teda tebe. Takže…
Naštvalo mě to, ale nechci o to přijít,
i když nemůžu hrát.
- Díky. - Je super, že přijdeš.
Teď jsem ještě nervóznější.
Místní odnož Svazu černých studentů a všichni, kdo nás přišli podpořit,
využívají svého práva na svolání mírového protestu
proti nespravedlnosti.
Čau, kámo.
- Máš chvilku? - Teď fakt nemám čas.
Prosím.
- Bylo to fakt šílený a… - To je mi líto, ale…
Vážně nemáš pět minut?
O co jde?
Budu muset napsat článek o…
Promiň.
To je všechno, co jsem chtěl říct.
Vím, že jsem ti to psal,
ale chtěl jsem se ti upřímně omluvit z očí do očí.
To, jak jsem tě nařknul, bylo na hlavu.
Vím to.
Bylo mi mizerně. Vím, že mě to neomlouvá, ale…
Já to chápu.
Omluva přijata.
Dobře, já…
Hele, nebudeme to nějak hrotit.
Nemusíš si přidělávat další starosti.
Chci ti to usnadnit, jasný?
Tak jo. Jasně.
Vážím si toho.
Ta esej byla geniální.
Myslím to vážně. Fakt…
Fakt mě dostala.
Dnes si od černošské komunity z první ruky vyslechnete,
jakou diskriminaci a mikroagrese si tady na Grand Army zažíváme.
To, co zažíváme, není nezdvořilost.
Je to rasismus.
To, co zažíváme, není nevhodné.
Je to rasismus.
To, co zažíváme, není nešťastné.
Je to rasismus.
To, co zažíváme, není normální.
Je to rasismus.
Budeme tu sedět ve jménu vzájemné podpory.
- Otevření naprosto čemukoliv. - Ano.
Což nám ale neubírá na vzteku.
Nulová tolerance studenty nechrání.
- Odstraňuje je ze školy. - Je to blbost.
Znamená to nulový závazek
podporovat a rozvíjet převážně mladé černochy.
Dostáváme vyloučení na 60 dní.
- To vás nepoučí. - Přesně tak.
To vám zničí život.
Je to přímá linka ze školy do vězení.
Tohle není televizní pořad.
Tohle je naše realita na Grand Army.
A někdo to tu zažil na vlastní kůži.
Vyhlašuju nouzovou evakuaci.
Vyučující na místa. Musíme jít.
Pokračujte ukázněně k východům, prosím.
Ukázněně, říkám. A co nejrychleji.
Pohyb. No tak.
Proč se to zase děje?
- Přesně. - Mám fakt strach.
Já taky. Hrozně se bojím.
Už se s tebou nechci hádat.
Panebože. Já taky ne.
Mám tě moc ráda a všechno to bylo tak hloupý.
Bože, mám tě ráda!
Jsi v pohodě, že jo? Můžu?
- Jo. Ty taky? - Jo.
Nemusíš.
Ale já chci.
Je to dobrý? Dělám to správně?
Je to dobrý.
Jsem šťastná.
Já taky. Co tvoji rodiče? Myslíš, že…
Zamkla jsem.
Promiň, že vám zrušili tu hru.
Mrzí mě to.
To nic. Není to tvoje vina.
Já vím, ale…
Nikdy by mě ani nenapadlo, že s tebou budu dělat tohle.
Líbí se ti to?
Jo.
Moc se mi to líbí.
Jsem za to nahlašování bomb skoro vděčný.
Bože.
Ježiši.
Panebože.
Panebože. Prosím, Bože.
Pomoz mi, prosím.
Zdrávas Maria, milosti plná. Pán s tebou. Svatá Maria…
Čau, Jo.
Čau.
Je tu kosa. O čem chceš mluvit?
No, jen jsem si chtěla promluvit.
- Chtěla jsem si promluvit. - O čem?
Celý to bylo šílený. Mám pocit, jako bych…
No nekecej!
Nás kurva zatkli!
To bylo šílený.
- A co ty, Jo? - Co já, Luku?
Co to jako mělo bejt?
Fakt. Netuším…
Dali jim pouta a odtáhli je ze školy.
Co jste mi udělali, bylo nechutný.
- Jak to? - A moc dobře to víte.
Kristepane.
Nic z tohohle se vůbec nemuselo stát.
Teď jsem strašně zmatenej.
Myslel jsem, že se omluvíš ty nám,
abychom to mohli hodit za hlavu.
Jak tady můžete takhle stát a dělat, jako by se nic nestalo?
Můžete to prostě říct?
Můžete mi jen říct, že jste udělali chybu? Víc po vás nechci.
Proto jsem sem přišla.
Nechtěla jsem na vás křičet ani na vás nic ušít.
Potřebuju vědět, že víte, co jste udělali.
Joey, já vím, že jsme měli dost napito.
Cože?
A byli jsme zhulený.
- To ty ale taky. - Ne.
A až trochu moc jsme to roztočili. Já vím.
Tak to prostě bylo.
A nejspíš ti to pak bylo trapný…
Děláš si prdel?
Ne!
- Jo, no tak. - Přesně.
- Ne! - Přestaň.
Time.
Seděl jsi tam, Time.
- Díval ses. - Jsi vážně magor, Joey.
- Viděl jsi mě brečet. - Přestaň!
Seděl jsi tam, zatímco mě oni zalehli.
Jo.
To je v pohodě.
- Tohle prostě není možný. - No tak.
Nijak tě za to nesoudíme. Přísahám. Byla jsi ale jako utržená ze řetězu.
Cože?
Nejdřív jsi lezla po Timovi a tak po pěti minutách jsi skočila na nás.
- Můžeš si za to sama. - Řekla jsi „ne“?
Brečela jsem jako želva!
Snažila jsem se vás odstrčit.
Krvácela jsem!
Time!
Nedělej mi to, Time.
Time, prosím tě.
Dobře.
Jdeme. Je tu strašná zima.
Tohle je směšný.
Říkal jsem, že je na hlavu.
- Je to magor. - Fakt že jo.
Má ale pravdu.
- Cože? - Cože?
- Kámo! - Ne, kámo.
Má pravdu a já už nedokážu dělat, že…
Ty jsi takovej buzerant!
Já vás viděl!
Panebože.
Já viděl, co jste jí provedli, takže to na mě nezkoušej.
- Počkat. Co tím chceš říct? - Hej.
- Luku! - Neřekl jsem ani hovno.
- Ani hovno. - Přestaň kecat, Time.
Přesně, kámo.
Nedala ti, tak si teďka vymýšlíš.
Ne, a ty víš úplně přesně, co se stalo.
Vím to.
Time. Co jsi je viděl dělat?
Tohle dělat nechceš.
Fakt nechceš.
Jdi do prdele, vole!
- Kurva! - Jdeme.
Oba běžte do prdele!
Jdeme.
Co jste jí udělali, Time?
Nemusíte to vědět. Musíte pokračovat.
Dělejte cokoliv.
Využijte další příležitosti, buďte otevření.
Nemusí to být dokonalá práce nebo dokonalý život.
Dokonalost je nuda. Sny nejsou realita.
Prostě něco dělejte.
Říkáte si, že chcete cestovat?
Super, prodejte auto a odleťte do Bangkoku.
Hned. Myslím to vážně.
GRATULUJEME!
S RADOSTÍ VÁM OZNAMUJEME, ŽE JSTE BYLA PŘIJATA NA NAŠI LETNÍ STÁŽ.
To si děláte prdel.
DEJ VĚDĚT, JESTLI MÁŠ OTÁZKY OHLEDNĚ TOHO POKOJE.
VŠECHNO NEJLEPŠÍ.
Ahoj.
Ty jdeš z parku?
Jo… jdu.
To sis sem přišla sednout jen tak?
Ještě se mi nechce domů.
Jo, to chápu.
Jsi v pohodě?
Jo, v pohodě.
A co ty?
Jsi v pohodě?
Jak je ve škole?
Však víš.
Furt to samý. Jen…
Já… víš, prostě…
- Prostě… - Žiješ.
Jo.
- Přesně. - Jo.
Žiju… takže je to v pohodě.
Haló?
Překvapení!
Věděla jsi o tom?
- Ne! - Všechno nejlepší, Dommo!
Bylo těžký udržet to jako překvapení.
- Máme tě rádi. - Konečně 18.
- Musíš si jí koupit los. - A pornáč.
- Přesně. - Holka!
Furt se ještě cítím hrozně. Vím, že jsme to přehnaly.
Ale sklapni. Vůbec to neřeš!
- Jsme rodina. - Jo?
- Jo. - Jsme rodina.
- My. - Jste moje rodina.
- To jste naplánovaly vy? - Ne, tvoje máma.
Řekly jsme jí, že tu musí být. Nevadí?
- Běž. - Holka.
Sleduju tě.
Čau.
Všechno nejlepší.
Děkuju.
Celý den jsem ti je chtěl dát. Nebo ti něco říct.
Aby sis nemyslela, že jsme zapomněli.
Jo, myslela jsem si to.
Díky moc.
Nemám je dát do vázy?
Máma se ptá, jestli je nemá dát do vody.
Jasně.
Děkuju.
A díky za pozvání.
Dommo.
Tak jak si užíváš narozky?
No, mám dobré zprávy.
Vzali mě na tu stáž!
Panebože! Dobrá práce!
Dneska mi napsali.
- Prý jsem je nadchla. - Super, Dom!
Já věděla, že tě vezmou!
Já to věděla první.
Co je to tu za hluk?
Nic, řeknu ti to pak. Jen jsou nadšené z…
Vaše dcera je génius.
Říká, že jsem génius.
Jak to?
Napsali mi, že mě berou na tu stáž.
Vidíš, že jsi to zvládla, zlatíčko!
To ti seslal Bůh.
Jo. A mně seslal tebe.
Jsem na tebe tak pyšná!
Proslov!
Moc vám všem děkuju.
Bude to stručný a od srdíčka.
Mami, Sabine, Dante, Odie, Tristie…
díky, že jste to pro mě připravili.
Díky, co všechno pro nás každý den děláš, mami.
Je to obrovský milník. Nemůžu uvěřit, že je mi 18.
Pěkný.
Jak by řekla Tor: „Čas vyrazit do kasina!“
Ne, dělám si srandu.
Je to šílený.
Ale…
připijme si na to, že už nejsem dítě!
Tři, dva, jedna.
Všechno nejlepší!
Sfoukni svíčky, holka.
Dneska máš narozeniny!
No tak, rozbal to. Pěkně dolů.
Až k zemi!
A nahoru.
No tak, mami.
Neboj, zítra to ukončím.
Vítej zpátky.
Je to vážnej zločin.
Takže by ta nula za tu rádoby bombu mohla dostat 5 let?
Přesně!
Očividně se jednalo o týrání.
Vůbec nelitoval toho, co jim provedl.
I když to ale byla komplikovaná obvinění,
porota nakonec uvěřila těm ženám.
Konečně.
Ano. Takže když teď takhle mocní muži
musí čelit tak vážným následkům, znamená to zásadní obrat
v postoji společnosti k sexuálnímu napadení.
Budeme tedy vídat víc žalob?
Dodá to obětem odvahu o tom víc mluvit?
Podle mě je to pravděpodobné.
Díky, Emily.
Z dalších zpráv tu máme Newyorčany a dobrovolnou karanténu.
Mnoho z nás se potýká
s dopady koronaviru na naše životy v příštích týdnech a měsících.
Dobrý ráno.
- Co? - Jak to myslíš „co“?
- Nevím. Chováte se jako… - Jako co?
Jen si myslíme, že tě čeká super den.
To si teda piš.
Trošku se nám leskneš.
- No a? - Holka, věř mi.
Teď se fakt potit nechceš.
Co se to tu sakra děje?
JE TO TROCHU TRAPNÝ, ALE PŮJDEŠ SE MNOU NA PLES?
Do prdele!
- Počkej. - Kam to…
- Dom! - Dom!
Hej, Dommo!
Do háje.
Proč sakra?
- Musíte mu to rozmluvit. - Cože?
Já s ním… nemůžu jít na ples, jasný?
Chceš s ním jít na ples už od prváku.
A co mu máme říct?
Já nevím. Prostě…
Že nemám náladu. A…
- Ty vole. - Co to do tebe vjelo?
Imigračnímu by se to nelíbilo. Fakt.
- Když půjdu… - Ty do toho fakt chceš jít?
Jo, chci do toho jít.
Dobře.
Spolehni se. Řeknu mu to.
- Co mu řekneš? - Nevím.
Že je ti dneska hrozně a potřebuješ prostor?
- Super. - Musíš to ale vyřešit.
Jo, a to brzo.
Nepotřebuju vaše kázání, jasný?
Tak jo, jdu mu to říct.
Věřím tomu, že černoši a žáci dalších etnik
tady mají stejné právo na bezpečí a vzdělání jako všichni ostatní.
Ano, ale jenom teoreticky.
Realita už je jiná.
Černoši tu skoro nemají zastoupení.
Je nás tu míň než 8 %.
Černoši a Hispánci tvoří 70 % žáků na státních školách.
Ale jen necelých 10 % na těch špičkových.
Chápu.
Černoši tu nejsou v bezpečí hned z několika důvodů.
Rasistické projevy jsou tu naprosto běžné.
Hákáče na opěrkách, pokřikování toho slova na „n“…
A černoškám se víc kontroluje oblečení.
Vy se zbytkem vedení
říkáte, že jsou tyhle případy „rasově necitlivé“.
Tím to ale dost snižujete. Je to rasismus.
Měli byste to nazývat pravými jmény.
Haló?
Poslyšte.
- Chápu vás. - Máme ještě jeden bod.
Diskreční zavádění disciplinárních opatření
neúměrně zasahuje právě černochy.
Za chvilku tě budu potřebovat. Je to celkem naléhavé.
Tohle je naprosto typický.
Umlčuje to černé studenty. Zneviditelňuje je to.
A některé doslova jako třeba Owena.
Poslyšte, já proti ničemu, co jste řekli, nic nemám.
A omlouvám se, že jsem to tak utnul.
Vážím si toho, že jste přišli, ale tady je můj návrh.
Napište na ministerstvo.
Běžte na další schůzi školské rady a řekněte to přímo jim.
Dejte dohromady prezentaci s nějakými daty.
Myslím, že všechno, o čem mluvíte, je velmi důležité.
Máte moji podporu.
Osobně toho ale zase tak moc nezmůžu.
No, já už budu muset…
Jaysone, přijdu vás dneska podpořit.
Jsme hrdí, že nás v tom souboru reprezentujete.
Je to jeden ze způsobů, jak se zviditelnit.
Cože?
Děláním pozitivních aktivit.
Nad tím byste se mohli zamyslet, ne?
Jaysona totiž dneska neumlčí vůbec nic.
Začala se všemožně mučit a sebepoškozovat.
- A měla vidění. - Přesně tak.
JÁ TĚ NESTALKUJU…
A jedna z těch vidin inspirovala tuhle Berniniho sochu.
Mohla byste nám o téhle vidině něco přečíst… Agnes?
Určitě.
Dobře.
TAK O CO TI JDE?
V rukou držel zlaté kopí.
A na konci jeho hrotu jako by hořel oheň.
Občas se zdálo, že mi jím probodává srdce
a proniká mi do vnitřností.
Nevšimne si toho.
A i kdyby, je jí to jedno.
Řekni, že si děláš poznámky.
Když ho vytahoval, vycházely s ním i mé vnitřnosti.
Byla jsem zachvácena milujícím plamenem Božím.
Samou bolestí jsem musela sténat.
A přesto byla ta bezmezná bolest tak sladká a opojná,
že jsem se jí nechtěla vzdát.
Dobře.
Síla, co?
Joey. Vím, že je to váš první týden, ale nemáte k tomu nějaké postřehy?
Psala jste si nějaké poznámky, ne?
No, přemýšlela jsem o tom…
Teda psala jsem si…
poznámku o…
idealizaci bolesti a utrpení.
Dobře.
Zajímavé.
Rozveďte to.
To, že je Mariina bolest vyobrazená jako příjemná,
je jasná mužská interpretace.
Napsala to svatá Terezie z Ávily.
- Ale… - Aha.
Promiň, že ti skáču do řeči. Pokračuj.
No, Bernini vyobrazuje mučení jako něco smyslného. Skoro až erotického.
Ta její zahnutá hlava a otevřené ústa…
Jako by měla orgasmus.
Přitom i ona sama psala, že neuvěřitelně trpěla.
Souhlasím.
Ale líbilo se jí to.
On to staví na piedestal.
Možná je to tím, že rozkoš a intenzivní bolest vypadají stejně.
Obojí zažíváš celým tělem.
Ne, to se nedá srovnávat.
Co ale to, jak se říká, že něco „bolí, až je to příjemný“?
Jo.
A možná to člověku i něco dá.
Jako takové očištění.
Tím, že se otevřeš bolesti.
Podle tebe ta socha vyobrazuje, jak by ženy měly sloužit Bohu?
Měly bychom vzdychat při týrání?
Tak jo.
Kdo mi dá příklad z moderní doby,
kdy umění sexualizuje nebo idealizuje bolest?
Pretty Woman?
Porno.
Ani po staletích pronásledování se nevzdali svojí identity
a pokouší se svoji komplikovanou historii udržet naživu.
Tito Židé jsou příkladem pro nás, kdo chceme být viděni.
Patříme k jednomu kmeni.
My všichni, kdo se ozýváme s tím, že jsme tady a nenecháme se umlčet
ve světě, co neví,
kam nás zařadit, nechápe nás a neváží si naší rozdílnosti.
Přesně o tom jsem mluvila.
To je to pojítko mezi vámi a vaším tématem.
Nastavila jste laťku vysoko. Díky, Leilo.
Tak jo. Kdo další?
Henry.
Smutný. Doslova to celý bylo jenom o ní.
„Podívejte, jak na mně záleží! Mrdám násilníka, ale jsem důležitá.“
Za tři roky budu na promoci pronášet proslov za naši třídu
a vy furt budete jen banda průměrnejch kund.
Mluv anglicky, krávo.
…Číňany z jihovýchodní Asie.
Společnosti z čínských čtvrtí
se pohybovaly v tradičně čínských sektorech…
jako byly restaurace či prádelny.
Co se děje?
Jsi v pořádku?
Harvard už má výsledky přijímaček. Jdu se podívat.
Teď?
Jo, jestli budu ještě čekat, nejspíš mi z toho jebne.
- Pardon. - To nic.
Nechceš počkat na mámu s tátou?
Aspoň než dorazíme domů.
Proč mi tohle říkáš?
Klidně můžu odejít, jestli…
Ne, v pohodě.
Nemusíš souhlasit s tím, jak to řeším.
Klidně můžeš jít.
Vážně. Zvládnu to sám.
Jasně, že tu budu s tebou.
PŘIHLÁŠKOVÝ PORTÁL AKTUALIZACE
PŘIJATÍ NA HARVARD
- Co to sakra je? - Nevím.
Meero!
Jo!
Panebože!
Hej.
Tohle je obrovský úspěch.
Vydřel jste si to.
Děkuju vám za všechno.
Opravdu, bylo to…
Rádo se stalo.
Ty jsi to dal!
Nechci, abys odjel do Bostonu.
5 TEST Z DĚJEPISU
Za těchto okolností vám opravný test nebo práci navíc nabídnout nemůžu.
Promiňte, že jsem vás dostala do takové situace.
Vím, že jste mě…
Vím, že jste ve mě věřil a…
byl jste neuvěřitelně chápavý. Hlavně vzhledem k vážnosti situace…
Je mi trapně a moc se vám omlouvám.
Díky, Dominique.
Slibuju, že se to už nestane.
A já vám věřím.
Hej, nechávám Dom být!
Dneska jí nebudu brzdit v rozletu!
Dobře, chápu.
Díky za snahu.
Otočíš se, abychom si mohli promluvit?
Hned vás doženu.
- Snad jsem ti nezkazila den. - Mám skvělej den. O čem to mluvíš?
Však víš…
O tom plánu.
- A… - Jsem zmatený. O jakém plánu?
Tak jo, dobře.
To je fuk.
Takže je ti teda nějak špatně?
Máš potom čas?
No tak. Můžeme brzo večer někam zajít?
- Já nevím. Můžeme? - Chci s tebou něco probrat.
Sakra.
Můžu zajít k vám, nebo se můžeme někde sejít a…
Jo, můžeme.
Klidně.
Tak já jdu.
Dej pak vědět, kdy dorazíš.
Dobře.
Zdar.
Čau.
- Můžeš si klidně sednout. - Ne.
Co ten nos?
- Nevypadá… - Vzali mě.
Cože?
Jo.
Teď jsem se to dozvěděl.
- Chtěl jsem… - To je super. No ty vole!
Máš můj obdiv.
Jsem…
Fakt ti to strašně přeju.
Jsi volnej, kámo. Vítej v klubu.
Máš hotovo.
Už to nijak nebolí.
Škoda, že ti to zničilo obličej.
Mrkni na to.
Vypnu si oznámení.
Co?
To je od táty.
Mrzí mě to. Vím, že to…
TÁTA MEERA MI ŘEKLA O TOM HARVARDU. GRATULUJU.
Myslím, že jsem nakonec dost asertivní.
A to se lidem moc nelíbí.
Hlavně teda u prvaček.
Mně se to líbí.
Já vím.
Jen říkám, že jsem silnější, než se zdá.
A myslím, že bych se tak měla začít chovat.
To bys rozhodně měla.
Můžu ti něco ukázat?
Ty jo.
To je úžasný.
Tohle jsem skutečná já.
Chápeš?
Je to dost temný.
Však já jsem trochu temná.
Fakt dobře kreslíš.
- Připomíná mi to… - Živý mrtvý?
Zbožňuju postapokalyptickou fikci.
Líbí se mi, že je to strašidelnější než realita.
U té krve se člověk dobře odreaguje.
A hlavně mám všechnu tu smrt, zkázu, sex a já nevím co všechno
pod kontrolou já.
- A to je… - Umění.
Přesně.
Vybíjíš si tak vztek.
Přesně, kámo.
Je to prostě svoboda.
Sakra, vydrž. To bude máma.
GEORGE MÁŠ O VÍKENDU ČAS?
Je to máma. Vydrž chvilku.
Vzkaž, že pozdravuju.
Leilo?
ZÁLEŽÍ NA TOM?
JO, CHCI TĚ VIDĚT
JSEM JINÁ, NEŽ SI MYSLÍŠ, TAKŽE SE TI UŽ ASI NEBUDU LÍBIT
TEĎ JSI MĚ NAVNADILA
Chci se takhle cítit pořád.
Jak?
Jako že se v mým životě můžou dít i dobrý věci.
Čau.
Říkal jsem, ať sem nechodíš.
Měj se.
Jasně, zase zítra.
Díky za ty vlasy.
Fakt.
- Dlužím ti. - To si piš.
- Můžeme si na chvíli… - Co chceš?
Chci s tebou mluvit.
O čem?
Chci jen vědět, jak se máš.
Už víš, kdy přesně se vracíš?
Jo, ale nepamatuju si to. Jsem v pohodě. Co chceš?
Tak co chceš? Musím jít!
Chtěl jsem ti říct,
že jsem vzal tvoje místo v tom souboru.
Pořádně jsem to nacvičil, aby ses za mě nemusel stydět.
Tak si to užij.
Užiju si to i za tebe. Slibuju.
Jasně, další věc, co sis nezasloužil.
Ale užij si to.
- Cože? - Jak dlouho to víš?
- Pár týdnů. - Proč mi to říkáš teď?
Říkal jsem si, že bych měl.
Abych věděl, o co všechno ještě přicházím?
Chci, abys věděl, že to beru…
- Jdi do prdele. - Co ti je?
Nikdy nic neděláš pro ostatní. Vždycky jen pro sebe.
Ne, to není…
A nejhorší na tom je, že to musíš sám vědět.
- Vím to. - To se mám vzdát svýho místa?
Tvýho místa?
Víš, jak to myslím.
Jo.
Vzdej se toho místa.
Musím jít. Na tohle prostě…
Hodně štěstí.
Netlač na ty vysoký noty jako vždycky. Buď v klidu.
Prostě to neflákej.
Jak se držíš?
Promiň.
Nesnažím se…
Co?
Proč jsi to udělala?
Teda jak jsi mohla, když jsi věděla, co to…
- Tak jo, já radši půjdu. - Ne, tak to…
Co ode mě kurva chceš?
To, co jsi udělala… Byla jsem za bráchou na výšce…
A co? Znám ho, nebo co?
- Tak co? - Já…
- Co? - Znásilnili mě tam.
To je všechno.
Chtěla jsem ti to říct.
Dobře.
Promiň.
Brácha mě vzal na kolejní párty.
Sjela jsem se.
A mám pocit, že tu trávu něčím řízli, ale…
nevím, nikdy jsem nehulila.
Nikoho jsem tam neznala.
Tak jsem se tak procházela chodbou…
A pak jsem našla místnost, kde byl plakát Dwighta z Kanclu,
a vešla jsem dovnitř. Byla v ní koupelna.
Říkala jsem si, že se musím sebrat.
Snažila jsem se vyzvracet, ale nešlo mi to.
Když jsem vyšla ven, stál tam kluk.
Kecali jsme vlastně o ničem.
A pak mě z ničeho nic hodil na postel.
Ty vole.
Že jo?
Nezmlátil mě nebo tak.
Prostě mi zakryl pusu předloktím a… však víš.
Jo.
A pak si prostě odešel.
Oblíkla jsem se a vrátila se, jako by se nic nestalo.
Každopádně jsem to nikdy nikomu neřekla.
Nevím, prostě jsem… to nechtěla mít někde zapsaný.
Jo, chápu.
Nechtěla jsem být „ta znásilněná“.
Jo.
No a pak jsem na internetu narazila na tebe.
Po tom, co se stalo a jak jsi…
Jo. No…
Nevím.
Myslím, že ses…
zachovala fakt odvážně.
A asi lituju toho, že jsem mlčela.
Je mi to moc líto.
Věřím ti.
To jsem ti chtěla říct.
NEMŮŽU Z HLAVY DOSTAT SVÝHO NEJLEPŠÍHO KÁMOŠE.
TO TY BYS MĚL BÝT TADY V LINCOLN CENTER.
@OWENWILLIE_
Ahoj, mami.
Ahoj.
- Proč nejsi v práci? Stalo se něco? - Odešla jsem dřív.
- Jsi nemocná? Děje se něco? - Ale ne.
Tak povídej.
Chceš čaj?
Ne. Chci, abys mi…
Chceme s tebou mluvit.
Posaď se.
Ne, postojím.
Mluvila jsem s Perlou. Má jisté obavy.
Řekla jsi jí o Johnovi, že jo? To nebude problém. Jsme kámoši.
- Dom! - Dneska to s ním skončím.
Jdu do toho. Jsem v pohodě.
Vážně?
Jo. Říkala jsem, že je to nejlepší řešení.
Je mi to jasný.
To si bude stěžovat na všechno?
Řekly jsme jí, že to neuděláš.
Nechceme, abys to dělala, protože to dělat nechceš.
Ale my to potřebujeme. Já nestíhám a musíme…
Holka, my víme, že to bude těžký.
Na něco přijdeme. Tohle není řešení.
Mám pohovor na telemarketing.
A když to nevyjde, budu dělat účetní v kostele.
Dante bude pracovat ve Veřině restauraci.
Budou mu platit hotově.
- Myslíte, že vám to dá? - Postarám se o něj.
- Jo? To je mi teda novinka. - Přestaň.
Já si vezmu sobotní směnu.
Vždyť už takhle pracuješ 90 hodin týdně.
To vůči tobě není fér.
Je to fér vůči tobě.
Nechci vás ale zklamat a dostat vás do takovéhle pozice.
Pozorovala jsem tě včera s tvými kamarády.
Zbožňuju, když ti říkají génius… protože je to pravda.
A zbožňuju tvoje sny.
No tak, Dommo.
Nemůžu se dočkat tvojí svatby.
Na tuhle bych ale jít nechtěla.
Vezmi tu stáž.
A pěkně si užij toho milého chlapce.
Přesně. Je to kus.
Užívej si s kamarády.
Odjeď si na vysokou do středu země.
Cítím se provinile.
Ne, chci, aby ses cítila dobře.
Přestaň. No tak.
Nikam nejdu.
MÁMA MÁM PRO TEBE ZAJET?
ŠLA JSEM TANCOVAT.
UVIDÍME, JESTLI TO VYDRŽÍM ALESPOŇ 10 MINUT.
NAPÍŠU TI, AŽ BUDU VENKU
Tak se na to vrhneme!
Tak jo, jdeme na to.
Pět, šest, sedm, osm.
Raz, dva, tři, čtyři, pět, šest, sedm, tlesk.
A raz, dva, tři, čtyři,
pět, šest, sedm, osm.
A hop.
Dva, tři, čtyři, pět, šest, sedm, osm.
Makám, raz, dva, tři, skluz.
Někteří z vás se musí uvolnit. No tak.
Nechte vaše tělo převzít kontrolu. Samo moc dobře ví, co umí.
Uvolněte se.
Poslouchejte!
Když na vás teďka ukážu,
zakončíte sestavu jako skupinka!
Svoboda!
Je to hloupý?
- Co když to nevyjde? - Jak by to mohlo nevyjít?
- No vlastně celkem jednoduše. - Přestaň!
Ne, fakt. Co když se jen strašně ztrapním?
O to přece jde, ne?
- Jo. - Přesně.
To zvládnu.
Tak vy tři.
MŮŽEME SI PROMLUVIT?
PROSÍM
Napíšu mu, že už jsme dole.
No tak, pohni!
UŽ ČEKÁM VENKU
Tak jo.
Dobře.
Odepsal?
Už jde!
Stoupněte si vedle kytek a až vyjde ze dveří,
vyhoďte konfety. A až řekne „jo“, vyhoďte další.
- Dobře. - A co když řekne „ne“?
Jen se…
Jsem připravená.
PLES?
Hej.
- Takže ses nechtěla nechat předběhnout? - Přesně.
Takže?
Copak?
Chceš se na něco zeptat?
Půjdeš se mnou na ten podělanej ples?
Jo.
Hej!
Sakra, Tamiko!
Starej se o svýho chlapa.
Jdeme na ples!
Jsou ze středních škol v Ithace,
Albany, Rhinebecku či například Brooklynu.
Říct, že konkurence je velká,
je hodně slabé slovo.
Dnešní večer zahájíme
skladbou „Alabama“ od Johna Coltranea.
Sólo zahraje Jayson Jackson.
Pane Jacksone?
Překlad titulků: Eliška K. Vítová