A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
A MOCSKOS KÍNAIAK, AZ ARAB TERRORISTÁK, A PÉNZÉHES ZSIDÓK
ÉS A FELTŰNÉSI VISZKETEGSÉGBEN SZENVEDŐ FEKETÉK,
AKIK AZ ELITISTA ISKOLÁTOKBA JÁRNAK,
MIND MEGDÖGLENEK ÉS A POKOLBAN FOGNAK ÉGNI.
REPESZEK FOGJÁK LEREPÍTENI A HÜLYE FEJÜKET.
VÉRFÜRDŐ LESZ.
MÉGPEDIG
MA.
EGY KUKTÁBA REJTETT BOMBA VAN VALAHOL AZ ISKOLÁTOK FALAI KÖZÖTT.
MINDEN DIÁK MEGHAL, MERT MIND MEGÉRDEMLI A HALÁLT.
GRAND ARMY MÉSZÁRLÁS
IDŐZÍTETT KÜLDÉS
Te hol alszol?
A nappaliban.
Nem probléma, neki megfelel.
Nem gond, tényleg.
- Tényleg? - Igen.
Ha Dom betölti a 18-at, aláírhatjuk a szerződést…
Pont ma töltöm be a 18-at.
Szülinapod van? Isten éltessen!
Köszi.
A hétvégén tehát szerződünk, és megkapjuk az első csekket, igaz?
Még annyit, hogy bár a szoba az utcára néz, elég csendes.
De igen, így lesz. A második részletet pedig az esküvő után.
Hat hónap múlva pedig Ronnie kérelmezheti a zöldkártyát.
A gyerekeknek fel kell készülniük a meghallgatásra.
Dominique nagyon jó a tanulásban.
- Kösz, anya. - Ez az igazság!
Dominique, anyukád szerint szeretnél továbbtanulni. Ez nagyszerű!
Igen, így van.
A Washingtoni Egyetemre szeretnék bejutni, vagy a Hopkinsra.
Pszichológiát akarok tanulni.
Tudod, hogy itt kell maradnod?
Persze, nem gond.
- Még van egy évem a gimiben. - Három évig.
Három év letelte után válhattok el.
És ezalatt tilos minden más, komoly kapcsolat.
Bocsáss meg, válthatnánk egy szót?
Anya!
Minden rendben?
Igen, abszolút. Minden rendben.
Anyám örül.
Az enyém is.
Ja. Azt hittem, ettől agyvérzést fog kapni.
A New York Egyetem is jó.
Vagy a New York-i Állami Egyetem.
- Sajnálom. - Semmi baj.
És hát… Igen, tudom.
Jó lesz egy saját szoba.
Igen.
Remélem, ez lehetőséget ad neked, hogy a tanulásra koncentrálhass.
Szerintem igen.
Akkor jó. Igen.
Szóval…
lesz szülinapi buli?
Nem.
Lukács evangéliuma szerint Mária valóban független nő volt,
aki leleményességével maga terjesztette Isten igéjét.
János pedig azt írja,
hogy Mária Magdolna volt, aki tanúságot tett Jézus feltámadásáról,
ő terjesztette a krisztusi igazságot.
Remélem, Mária megszólít titeket, ifjú hölgyek.
A hónap témája a nők történelme. Imádkozom, hogy emlékeztessen titeket
a saját bizonyságotok, a saját tanúságtételetek erejére.
Szóljatok,
Isten és a közösség dicsőségére!
Fiatal nőként a ti feladatotok
nyíltan beszélni, hallatni a hangotokat!
Anya!
Nem, de tudom, hogy tudják. Itt nincsenek titkok.
Anya, hagyd abba!
Hiba volt felhívni.
Csak azért akartam beszélni veled, hogy tudd, jól vagyok.
Tényleg.
Csak nem tudom, mit tegyek. Itt egy senki vagyok.
És minden…
Később beszélünk.
Mi van?
Mi a faszt akarsz?
Pletykálni, azt tudsz, most meg játszod a némát?
Nem is ismersz engem, úgyhogy baszódj meg!
ÜZENET CÍMZETTJEI: GEORGE WRIGHT, LUKE FRIEDMAN, TIM DELANEY
TALÁLKOZHATNÁNK KÉSŐBB? BESZÉLNI AKAROK VELETEK.
Csak annyit írj, hogy „oké”, jó?
Alig várom, hogy halljam, mivel fog mentegetőzni. Komolyan.
- Nem lesz ebből baj? - Dehogy!
Ő írt nekünk.
Rendben?
Mentsd le az üzenet, most rögtön!
Megvan.
Lefogadom, hogy alig győz majd bocsánatot kérni.
„Az én hibám volt, felfújtam a dolgot…”
- Ne aggódj! - Haver!
Haver, nem találkoztunk… Hát tudod, a kínos eseted óta.
Az a mocsok Orlov.
Baszódjon meg!
Bár ott lettem volna, haver. Én…
Ott lettem volna, hogy szétüssem.
Hé, minden oké, Új-Delhi?
Az orrod még mindig nem a régi.
- Vérzik is, de… - Az új beceneved „Új-Delhi dívája”.
- Ó, basszus! - Nem, mi nem… Figyelj!
Tudod, hogy minket nem érdekel, hogy meleg vagy, vagy bármi.
Így van, haver. Mi ezt totál leszarjuk, komolyan. Érted? Szeretünk. Tényleg.
És ne aggódj, más sem fog ezen rugózni! Gondoskodunk róla.
Nem igazán aggaszt.
Ja, már nem is szokás az ilyesmi.
Igen.
De nincs kukkolás zuhanyzásnál, Forró Pandzsáb!
Ugyan, tesó, szerintem már jól megnézett magának.
Oké, komolyan, melyikünk jön be? Halljuk!
Csak őszintén! Felszedtem némi izmot, igaz?
Majd talizunk.
Később!
Ja, igen!
Mielőtt elfelejtem…
Emlékeztessetek, hogy ne taxizzak veletek!
Vagy uberezzek. Ki tudja, mi történhet.
MA AZOKÉRT A FEKETE ÉS BARNA BŐRŰ DIÁKOKÉRT TILTAKOZUNK,
AKIKET KIZÁRTAK.
…ez a hatszög, mert mind a hat oldala azonos.
Egy sokszög területét úgy kapjuk meg,
ha háromszögekre bontjuk.
Mivel a középpontból induló egyenesek egyforma hosszúságúak,
és ugyanígy az oldalak is egyforma hosszúságúak…
a háromszögek is azonosak!
Rendben, jelöljük őket „x”-szel!
Mr. Jackson?
Mi folyik itt?
Elnézést, valaki elmagyarázná, mi folyik itt?
- Egyszerűen leülünk a tanári elé? - Igen, de ne zárjuk el a kijáratot!
Hagyjunk helyet a távozóknak!
NEM HALLGATTATHATNAK EL
Ez tök jó.
- Zseniális a plakát. - Majd ütközünk!
Látod ezt?
Ez őrület, de előre kell mennünk!
- Nem a fekete diákok arányáról szól. - De, igen.
Az igazságtalan fegyelmi büntetésekről.
- Meddig tart ez a szar? - Egész nap.
Nekem csak 45 percem van.
Szia, ülhetek melletted?
Igen, persze.
Mit csinálsz?
- Csak kutatást végzek. - Miért?
Talán írok egy darabot.
Remek író lennél.
Kösz. Igen. A társadalmi egyenlőséget szolgáló darab lenne a rasszokról.
- Mert nem hiszem, hogy ilyen létezik. - Adnál egy jegyet estére?
Komolyan?
Szeretnék elmenni, hogy támogassam a csapatot, de főleg téged. Ezért…
Bár nagyon dühös voltam, de…
látni akarom, még ha nem is vagyok benne.
- Kösz. - Tök menő, hogy eljössz, bár…
most még jobban izgulok.
A Fekete Diákszakszervezet Grand Army-beli tagszervezete és támogatói
élnek azon jogukkal, hogy békés gyűlésen tiltakozzanak
az igazságtalanság ellen.
Szia, haver!
- Ráérsz egy percre? - Nem, nem igazán.
Kérlek!
- Elég feszült volt a szitu… - Sajnálom, de én nem…
Tényleg nincs öt perced?
Tehát? Tudósítanom kéne a gyűlésről, úgyhogy…
Sajnálom.
Csak ezt akartam mondani.
Tudom, megírtam és meg is üzentem, de…
személyesen akartam elmondani, hogy őszintén bánom.
Amit mondtam neked, amivel vádoltalak, az tiszta gáz, jól tudom.
- Szarul voltam. Bár ez nem mentség, de… - Értem.
Nem haragszom.
Oké, én…
Ne, haver! Felejtsük el az egészet!
Nem akarom én is nehezíteni az életed.
Inkább megkönnyítem, jó?
Oké, rendben.
Nagyra értékelem.
Az írásod zseniális volt. Komolyan mondom. Én…
Lenyűgözött.
Ma közvetlenül a fekete közösségtől hallhatjátok,
milyen mikró- és makrószintű diszkriminációt tapasztalunk a suliban.
Amit tapasztalunk, az nem pusztán gorombaság.
Az rasszizmus.
Az nem pusztán helytelen,
hanem rasszista.
Az nem egy szerencsétlen helyzet, hanem rasszizmus.
- Ezt ők is tudják! - Az nem szükségszerűség…
- Igaz! - …az rasszizmus.
Így szolidaritási ülősztrájkot tartunk.
- Nyitott elmével és szívvel… - Igen!
…de kimutatva a dühünket.
A zéró tolerancia nem a diákok biztonságát szolgálja.
- Kizárja őket az iskolákból. - Szemétség!
A zéró tolerancia a szándék hiánya
a túlnyomórészt fekete fiatalok támogatására és nevelésére.
Mi 60 napos felfüggesztést kapunk.
- Ebből nem okulunk. - Úgy van!
Ettől szenvedünk. Ez egyenes út a kimaradáshoz.
Út az iskolából a börtönbe.
Ez nem egy televízió-műsor!
Ez a valóság, itt, a Grand Armyban!
Itt van, aki a saját bőrén tapasztalta.
Vészhelyzeti kiürítés! Tanárok a helyükre!
Indulás!
Mindenki menjen a kijáratokhoz, szépen, rendezetten!
Rendezetten, srácok! Olyan gyorsan, ahogy tudtok!
Gyorsan, gyerünk!
Miért történik meg újra?
- Őrület, tudom. - Nagyon félek.
Én is, halálra rémültem.
- Nem akarok többé veszekedni veled. - Istenem, én sem.
Nagyon szeretlek, és tiszta hülyeség volt az egész.
Istenem, szeretlek!
Jól vagy, ugye? Ezt akarod?
- Igen, és te? - Igen.
- Nem muszáj. - De szeretném.
- Így jó? Jól csinálom? - Ez jó.
Boldog vagyok.
- Én is. A szüleid? Nem gondolod, hogy… - Bezártam az ajtót.
Sajnálom, hogy elmarad az előadás.
- Nagyon bánt a dolog. - Semmi baj! Nem a te hibád.
Tudom.
Sosem gondoltam volna, hogy egyszer összejövök veled.
És tetszik?
Igen.
Imádom.
Hála istennek a bombariadóért, mondhatni.
Istenem!
Basszus!
Édes istenem!
Édes istenem, kérlek!
Kérlek, segíts!
Üdvözlégy Mária, kegyelettel teljes, az Úr van teveled.
- Szia, Jo! - Sziasztok!
Kurva hideg van, miért hívtál ide?
Csak beszélni akartam veletek.
- Csak beszélni akartam. - És miről?
Ez az egész dolog őrület volt, úgy érzem…
Nem mondod!
Letartóztattak minket!
Ami kurvára elmebeteg dolog volt.
- Veled mi történt, Jo? - Velem, Luke?
Mi a faszt gondoltál, Jo?
- Komolyan kérdem. - Megbilincselve vitték el őket a suliból.
- Szemét dolgot tettetek velem. - Hogy?
- És szerintem ezt ti is tudjátok. - Jesszus!
Figyi, felesleges volt ezt így felfújni.
Őszintén, ezt nem igazán értem.
Azt hittem, bocsánatot kérsz tőlünk,
és megint haverok lehetünk, mint azelőtt.
Hogy tudtok itt állni, és úgy tenni, mintha mi sem történt volna?
Legalább beismernétek?
Beismernétek, hogy hibáztatok?
Csak ennyit kérek, értitek?
Csak ezért hívtalak ide.
Nem akartam kiabálni, nem akartalak csőbe húzni, semmit,
csak tudni, hogy beismeritek a tettetek!
Joey, elismerem, hogy egy csomót ittunk.
- Mi? - És kurvára beszívtunk.
- Ahogy te is. - Nem.
És igen, mind szórakoztunk egy kicsit,
ennyi, megtörtént és kész.
- És gondolom, ez kínos volt számodra… - Mi a fasz?
- Nem! - Jo, ne már!
- De igen! - Nem!
Elég!
Tim!
Tim…
Tim, te ott voltál.
- Te végignézted. - Megőrültél, Jo, komolyan!
- Láttad, ahogy sírtam! - Elég!
Ott ültél, miközben ők lefogtak!
Jo!
Jo, semmi baj.
- Ezt nem hiszem el. - Ugyan már!
Mi nem ítélünk el. Sosem tettük. Esküszöm! De aznap este fékevesztett voltál.
- Tessék? - Egész este Tim farkára nyomultál,
öt perc múlva meg a mi ölünkben ültél.
- A te hibád. - Mondd, tiltakoztál?
Sírógörcsöt kaptam.
Próbáltalak lelökni titeket magamról.
Véreztem, bassza meg!
Tim!
Tim, ne csináld ezt!
Tim, kérlek!
Oké.
Menjünk, hideg van.
Ez kurvára nevetséges.
Én megmondtam, bedilizett.
Megháborodott.
- Tényleg. - Én…
De igazat mond.
- Mi? - Hogy?
- Hé, tesó! - Nem, haver. Kurvára igazat mond,
- és nem fogok úgy tenni… - Egy görény vagy.
Láttalak, haver!
- Istenem! - Végignéztem, ti mocskok,
- amit vele tettetek, ne próbáljátok… - Miről beszélsz?
- Hé! - Luke!
És én meg sem szólaltam, a kurva életbe!
Kussolj, Tim!
Komolyan, tesó. Lemaradtál a punciról,
- ezért meséket találsz ki. - Nem igaz. Te is tudod, mi történt.
- Tudom, hogy tudod. - Tim, mit láttál, mit műveltek?
Nem akarod ezt tenni. Hidd el, nem akarod!
Baszd meg, haver!
- Azt a kurva! - Menjünk!
- Megtettétek, rohadjatok meg! - Gyere!
Tim, mit csináltál?
Nem kell tudnod. Csak lépj tovább! Csinálj valamit, bármit!
Ragadd meg a lehetőséget, maradj nyitott az újra!
Talán nem lesz álomállás, vagy tökéletes élet,
de a tökéletes unalmas, az álom pedig nem a valóság. Cselekedj!
Azt mondod, szeretnél utazni. Az autód árából vegyél repjegyet, és irány Bangkok!
Most! Nem viccelek.
GRATULÁLUNK!
ÖRÖMMEL AJÁNLJUK FEL ÖNNEK A 2020. NYARÁRA SZÓLÓ KÖZÉPISKOLAI GYAKORNOKI POZÍCIÓT.
Azt a kurva!
RONALD: ÍRJ, HA VAN MÉG KÉRDÉSED A SZOBÁRÓL!
BOLDOG SZÜLINAPOT!
Szia!
- Szia! - A parkból jössz?
Hát… Igen.
És te? Csak úgy üldögélsz itt?
Még nincs kedvem hazamenni.
Igen, megértelek.
Jól vagy?
Jól vagyok.
Na és te?
Jól vagy?
És a Grand Army?
Tudod.
Ugyanaz a baromság, de…
Én… Tudod, én…
- Én csak… - Elvagy.
Igen.
- Pontosan. - Értem.
Elvagyok, úgyhogy…
minden rendben.
Hahó!
Meglepetés!
Tudtál róla?
- Nem. - Nagyon-nagyon boldog szülinapot, Dommo!
Nehéz volt titokban megszervezni a bulit.
- Azért szeretünk! - Végre 18 éves vagy.
- Vehetsz lottószelvényt. - És pornót.
- Igaz. - Csajszi!
Sajnálom a múltkorit. Csomó hülyeséget összehordtunk.
- Fogd be, semmi gond! Barátok vagyunk. - Tényleg?
- Igen. - A legjobb barátok.
- Mi, mind. - Mintha a családom lennétek.
Ezt ti terveltétek ki?
Nem, anyukád volt.
Mondtuk anyukádnak, hogy muszáj eljönnie. Nem baj?
- Menj! - Csajszi!
Csodás vagy.
- Szia! - Boldog születésnapot!
Köszönöm.
Alig tudtam ma megállni, hogy felköszöntselek.
- Féltem, hogy azt hiszed, elfelejtettük. - Ami azt illeti, féltem.
Köszönöm szépen!
Szeretné, hogy vázába tegyem?
Anya kérdi, szeretnéd-e, hogy vízbe tegye.
Persze.
Köszönöm.
Kösz a meghívást.
Dommo!
Szóval, élvezed a szülinapod?
Hát, jó híreim vannak.
- Megkaptam a gyakornoki állást! - Istenem, csúcs vagy!
Ma kaptam meg az e-mailt. Sikerült! Lenyűgöztem őket.
- Nahát, Dom! - Én tudtam, hogy megkapod.
Én is, kezdettől fogva.
Mi ez a hangzavar?
Semmi, majd elmondom. Csak izgatottak.
- A lánya zseni. - Így van!
Azt mondja, zseni vagyok.
Hogyhogy?
Megkaptam a gyakornoki állást, anya.
Hát sikerült, kicsikém!
Isten megáldott.
Így van. És engem is, amiért nekem adott.
Olyan büszke vagyok rád!
Beszédet!
Köszönöm szépen, emberek!
Igyekszem rövidre fogni.
Anya, Sabine, Dante, Odie, Tristie,
köszönöm nektek ezt az estét!
Anya, köszönöm, amit nap mint nap teszel.
Ez óriási mérföldkő. El sem hiszem, hogy 18 lettem.
Ez aranyos.
Ahogy a barátom, Tor mondaná: „Irány a kaszinó!”
Nem, csak viccelek!
Ez őrület.
De…
itt a vége a gyerekkornak.
Három, kettő, egy…
Boldog szülinapot!
Fújd el a gyertyákat!
Szülinapod van!
Hé, riszáld, lefelé, lefelé, le a földig!
És most fel!
Ugyan, anya!
Holnap szakítok vele.
Üdv újra itt!
Ez bűncselekmény.
Akkor az a figyeleméhes lúzer akár öt évet is kaphat?
Úgy van, haver.
A jelek egyértelműen erőszakra utaltak. Nem volt bűntudata a történtek miatt,
és bár nehéz volt vádat emelni,
végül az esküdtek a nőknek hittek.
- Végre. - Igen.
Ha tehát egy ilyen kaliberű, ilyen hatalommal bíró férfi
ilyen súlyos következményekkel kénytelen szembenézni, az nagy változás
a szexuális erőszak társadalmi megítélésében.
Megnő-e a vádemelések száma?
Bátrabban felszólalnak-e az erőszak áldozatai?
Én komoly esélyt látok erre.
Köszönöm, Emily.
Más téma. Miközben nagyszámú New York-i vonul önkéntes karanténba,
sokan nehezen értjük meg,
hogyan hat majd ránk az új koronavírus a következő hetekben, hónapokban.
Jó reggelt!
- Mi van? - Hogyhogy „mi van”?
- Nem tudom, úgy viselkedtek… - Hogyan?
Szerintünk oltári jó napod lesz.
- Ó, igen. - Tényleg.
Itt kicsit fénylik a bőröd.
- Na és? - Csajszi, bízz bennem!
Jobb, ha ezt most felitatom.
Mi a fenét műveltek?
GICCSES, DE KISAJTOLOM A VÁLASZT: ELKÍSÉRSZ A VÉGZŐS BÁLBA?
A francba!
- Várj! - Hová…
Dom!
- Hová… - Hé, Dommo!
A francba!
Mi a fene?
- Beszéljétek le róla! - Tessék?
Nem mehetek vele a bálba, értitek?
Kilencedikes korod óta vele akarsz menni a bálba.
És mit mondjunk neki?
Nem tudom, csak…
Mondjátok, hogy nincs kedvem, és…
- Tessék? - Mi van veled?
A Bevándorlási Hivatal kiszúrná. Ez nem vicc.
- Ha elmegyek valakivel… - Hát megteszed?
Igen, megteszem.
Hát jó.
Megértelek, Dommo. Szólok neki.
Mit fogsz mondani?
Nem tudom. Hogy szarul vagy, és térre van szükséged.
- Jó. - De beszélned kell vele!
Minél előbb, Dom.
Nem kell kioktatnotok, oké?
Oké, beszélek vele.
Hiszem, hogy a fekete és más bőrszínű diákokat ugyanazon jogok illetik meg
a biztonság és az oktatás terén, mint másokat.
Igen, igaza van. De csak elméletben, a gyakorlatban nem.
A feketék alulreprezentáltak a Grand Armyban.
A teljes diákság alig 8%-át adjuk mi.
A fekete és spanyol diákok aránya 70% az állami oktatásban,
de kevesebb mint 10% a legjobb iskolákban.
- Ez jogos. - A fekete diákok nincsenek biztonságban.
Rendszeresek a rasszista megnyilvánulások. Padba vésett horogkereszt,
az „n” betűs szó használata, szigorúbb öltözködési szabályok.
Ön és tanári kar többi tagja szerint ezek „faji érzéketlenséget” tükröző esetek.
Ez túl finomkodó. Ez rasszizmus. Ideje, hogy a Grand Army nevén nevezze a dolgot.
- Hahó! - Nézzétek!
- Én megértelek. - Van még valami.
A fegyelmi intézkedések önkényes alkalmazása
jobban sújtja a fekete diákokat.
Mike, jönnöd kéne egy percre! Vészhelyzet van.
Ezt a tipikus hülyítést!
Elhallgattatja a fekete diákokat.
Láthatatlanná válnak, sőt, szó szerint eltűnnek,
- mint Owen. - Nézzétek!
Nem állítom, hogy nincs igazatok,
és sajnálom, hogy félbe kell szakítsalak.
Köszönöm, hogy megkerestetek,
de azt javaslom, hogy írjatok az Oktatási Hivatalnak,
és vessétek fel mindezt az iskolaszék következő ülésén!
Készítsetek prezentációt, hozzatok statisztikákat!
Szerintem nagyon fontos a mondandótok, és támogatlak titeket.
De én magam nem sokat tehetek.
Sajnálom, srácok, muszáj…
Jayson, ma este ott leszek, hogy megtapsoljalak.
Öröm, hogy van diákunk az állami zenekarban.
Így elkerülöd a láthatatlanságot.
Tessék?
Pozitív, kiemelkedő tettek révén. Ezen érdemes elgondolkodnotok, nem?
Mert Jaysont ma biztos nem hallgattatják el.
Különféle módokon kezdte kínozni magát,
- és megcsonkította a testét. - Látomásai is voltak.
SYLVIEGURL33: NEM ÜLDÖZLEK…
Így van. Ezek egyike inspirálta Bernini eme szobrát.
Olvasna nekünk valaki erről a bizonyos vízióról?
- Agnes? - Persze.
Rendben.
AKKOR MIT AKARSZ?
„A kezében hosszú aranylándzsát láttam, aminek a hegye mintha lángolt volna.
Úgy tűnt, időről-időre a szívembe mártja, és a zsigereimig hatol vele.”
Nyugi, nem fogja észrevenni. Ha mégis, nem érdekli.
Mondd azt, hogy jegyzetelsz!
„Mikor kihúzta, úgy tűnt, azokat is kirántja vele,
majd hagy elégni Isten végtelen szeretetében.
Felnyögtem e csodás fájdalomtól.
Mégis, e mérhetetlen fájdalom olyan túláradóan édes volt,
- hogy nem akartam szabadulni tőle.” - Rendben.
Mélyen átélt, igaz? Joey, tudom, hogy ez az első heted,
de meghallgatnám a véleményed.
Nem jegyzeteltél a telefonodon?
Éppen azon gondolkodtam… Mármint, épp azt írtam…
azt jegyeztem le,
hogy ez a fájdalom és a szenvedés romantizálása.
Értem.
Ez érdekes. Folytasd!
Az, hogy a szobor Mária fájdalmát élvezetesként ábrázolja,
- egyértelműen egy férfi nézőpontja. - Ő Ávilai Szent Teréz.
- De… - Oké.
Bocs, hogy félbeszakítottalak. Folytasd!
Bernini ábrázolásában a szenvedés érzéki,
sőt szexi. A hátracsukló fej, az „o”-t formázó száj…
Mint egy orgazmus.
Közben saját bevallása szerint is iszonyúan szenved.
Egyetértek.
- De szereti a fájdalmat. - A szobrász meg dicsőíti.
Talán csak hasonlítanak.
Az orgazmus és a heves fájdalom, mindkettő kihat a teljes testre.
A kettő nem ugyanaz. Távolról sem.
- És a mondás? „Olyan jó, hogy már fáj.” - Igen.
Ráadásul talán lehet valami haszna is.
Egyfajta megtisztulás.
- A fájdalomnak való megnyílás. - Tehát ez a szobor a minta?
Így szolgálják az igaz nők Istent?
- Hogy eksztázisban nyögnek kínzás közben? - Oké.
Tud valaki mondani modern kori példát arra,
amikor a művészet szexualizálja vagy dicsőíti a fájdalmat?
A Micsoda nő?
A pornó.
Több évszázadnyi üldöztetés után is ragaszkodnak önazonosságukhoz,
őrzik történelmüket, és életben tartják hagyományaikat.
A kajfengi zsidók a példa nekünk, látszani vágyóknak.
Egy törzshöz tartozunk. Mi vagyunk, akik feltett kézzel kiáltjuk: „Itt vagyunk!
Számítunk és számolni kell velünk a világban, ami nem tud elhelyezni,
beskatulyázni, megérteni minket, értékelni a másságunkat.”
Ez az, amiről beszéltem!
Megtaláltad a kapcsolódási pontot
önmagad és a témád között.
Ezt a szintet kell megugrani. Köszönöm, Leila.
Jó, ki a következő?
Henry!
Elég szánalmas, hogy saját magáról beszél.
„Nézz rám! Nézd, én számítok!
Ugyan erőszaktevőkkel hetyegek,
de azért számítok.”
Három év múlva én mondom az évfolyam búcsúbeszédét,
ti pedig megmaradtok középszerű picsáknak.
Beszéljetek angolul!
…kínaiak Délkelet-Ázsiából.
A kínai negyedben működő egyletek
együttműködtek a kínai vállalkozásokkal, így az éttermekkel, boltokkal, mosodákkal.
Mi történt?
Jól vagy?
Most derül ki, felvettek-e a Harvardra.
Most rögtön?
Igen. Nem tudok tovább várni, mert kurvára beleőrülök.
- Bocs. - Semmi gond.
Biztos nem akarod megvárni anyáékat?
Csak addig várj, míg hazaérünk!
Miért jössz ezzel pont most?
Srácok, kimehetek, ha…
Ne, semmi gond!
Meera, nem kell egyetértened velem.
Kimehetsz.
Megoldom egyedül.
Persze, hogy maradok.
FELVÉTELI EREDMÉNY FRISSÍTÉS
A HARVARD FELVÉTELI OSZTÁLYA…
- Ez mi? - Nem tudom.
Meera!
GRATULÁLUNK!
Igen!
Úristen!
Hé!
Ez hatalmas teljesítmény, kölyök.
Megdolgoztál érte.
Mindent köszönök!
Komolyan, ez…
Örömömre szolgált.
Megcsináltad, basszus!
Nem akarom, hogy Bostonba költözz!
TÖRTÉNELEMTESZT ELÉGTELEN
Sajnos nem ajánlhatok
javítási lehetőséget vagy másik jegyet.
Sajnálom, hogy ilyen helyzetbe hoztam.
Tudom, hogy…
a legjobbat tételezte fel rólam, és…
és nagyon megértő volt, főleg, ha figyelembe vesszük, milyen komoly…
És…
szégyellem magam és sajnálom.
Köszönöm, Dominique.
Mostantól rendben leszek.
Hiszek neked.
Oké, most teret hagyok Domnak! Hagyom, hogy ma szabad legyen
- és levegőhöz jusson. - Jó, értem.
Köszönöm az erőfeszítést.
Megfordulnál, hogy beszéljünk?
Máris jövök utánatok.
- Remélem, nem szúrtam el a napod. - Remek napom van, miről beszélsz?
Tudod…
a tervről.
- És… - Nem értem, milyen terv?
Oké, rendben.
- Mindegy. - Akkor? Nem érzed jól magad?
Később ráérsz?
Ne már! Mondjuk kora este? Nem találkozhatnánk?
- Nem tudom, találkozhatunk? - Beszélnem kell veled.
- Basszus! - Átmehetek hozzád,
- vagy találkozhatunk valahová… - Persze, nem gond.
Ahogy akarod.
Oké, én megyek.
Majd szólj, hogy mikor jössz!
Oké.
- Szia! - Szia!
- Ülj le, ha akarsz! - Nem.
Hogy van az orrod?
- Nem tűnik… - Felvettek.
Tessék?
Igen.
- Nemrég tudtam meg, el akartam… - Ez óriási, haver, azt a kurva!
Le vagyok nyűgözve.
Én…
Baromira örülök a hírnek!
Szabad vagy, haver. Üdv a klubban!
Ennyi volt.
Már nem fáj.
Kár érte. Oda a csini arcod.
Nézd csak meg!
Kikapcsolom az értesítéseket.
Mi az?
Az apám írt.
Sajnálom. Tudom, hogy ez…
MEERA SZÓLT A HARVARDRÓL. GRATULÁLOK, SIDDHARTHA!
Azt hiszem, elég domináns személyiség vagyok.
Ezt nem sokan szeretik.
Főleg, ha gólya vagy és lány.
Nekem tetszik.
Tudom.
Erősebb vagyok, mint amilyennek hisznek.
És meg kell mutatnom ezt az oldalamat.
Tutira, abszolút meg kéne.
Mutathatok valamit?
Hűha!
Ezek hihetetlenek.
Ezek az igazi énemet ábrázolják, érted?
Elég komorak.
Kissé komor vagyok.
- Ezek nagyon jók. Olyanok, mint… - A The Walking Dead?
Imádom a posztapokaliptikus fikciót.
Az tetszik benne, hogy ijesztőbb, mint a valóság.
Ott a vér egyfajta enyhülést ad.
És mindent, a halált, a pusztulást, a szexet és minden mást is
- én irányítok. És az egész… - Az egész műalkotás.
Pontosan.
- Ez egyfajta menekülési útvonal neked. - Pontosan! Ez maga a rohadt szabadság.
Basszus! Biztos anyám az.
GEORGE: RÁÉRSZ HÉTVÉGÉN?
Igen, anyám az. Várj egy percet!
Add át üdvözletem!
Leila?
SZÁMÍT EZ?
IGEN, MERT LÁTNI AKARLAK.
NEM AZ VAGYOK, AKINEK HISZEL. TALÁN MÁR NEM IS BÍRNÁL.
FELCSIGÁZTÁL.
Mindig ezt akarom érezni.
Mármint mit?
Hogy történhetnek jó dolgok az életemben.
Hé!
Kértelek, hogy ne gyere ide!
- Csá, tesó! - Csá, haver. Holnap találkozunk.
Kösz, hogy kihúztál a szarból. Komolyan.
- Az adósod vagyok. - Igaz.
- Megállnál, hogy… - Minek jöttél?
Beszélni akartam veled.
Miről?
Csak látni akartam, hogy vagy.
Tudod már, mikor jöhetsz vissza?
Ja, de nem emlékszem. Jól vagyok, mit akarsz?
Mit akarsz? Dolgom van.
Tudnod kell, hogy én játszom helyetted ma az állami zenekarban.
De mindent beleadtam, haver. Szerintem büszke leszel.
Hát, élvezd ki!
Érted teszem, esküszöm.
Ja, újabb esély, amit nem érdemeltél ki. Jó neked, tesó.
- Hogy? - Mióta tudod?
- Talán pár hete. - Miért mondod el most?
Azt gondoltam, így helyes.
Azt gondoltad, jó érzés tudni, mit veszítek?
- Én komolyan veszem ezt. - Baszd meg!
Mi történt?
Soha, semmit nem teszel másért. Minden rólad szól.
- Nem, ez… - A legnagyobb gáz, hogy ezt te is tudod.
- Tudom. - Talán mondjak le a helyemről?
A te helyedről?
Tudod, hogy értem.
Igen.
Mondj le róla!
Nézd, mennem kell. Én nem…
Sok sikert!
Ne siess a magas hangoknál, ahogy szoktál, fékezd magad!
És ne játszd túl!
Mi a helyzet?
- Bocs, nem akarok… - Mit?
Miért tetted?
Hogy voltál képes… Tudva, hogy…
- Oké, jobb, ha megyek. - Ne, én nem ezt…
Mi a faszt akarsz tőlem?
Szerintem amit tettél…
- Meglátogattam a bátyámat az egyetemen… - És? Ismerem talán?
- Mi van? - Engem…
- Mi van veled? - Megerőszakoltak.
Ennyi.
El akartam mondani.
Értem.
Sajnálom.
A bátyám elvitt egy kollégiumi buliba.
Betéptem.
Tuti, hogy a fűbe kevertek valamit, bár…
nem biztos, nem szívtam azelőtt.
Nem ismertem ott senkit.
Szóval, elindultam a folyosón, érted?
Egy ajtón volt egy poszter Dwightról, az Office-ból.
Bementem. Volt ott egy pici fürdő.
Össze akartam szedni magam.
Próbáltam meghánytatni magam, de nem ment.
Mikor kijöttem, ott volt egy srác.
Dumálgattunk egy kicsit, érted?
- Aztán hirtelen ledöntött az ágyra. - Bassza meg!
Ugye?
Nem ütött meg, csak…
eltakarta a számat az alkarjával, és…
- Tudod. - Igen.
Végül egyszerűen otthagyott.
Én meg felöltöztem és kimentem, mintha minden rendben lenne.
Akárhogy is, nem szóltam róla senkinek.
Nem is tudom, csak nem akartam, hogy bekerüljön az aktámba.
Igen, értem.
Nem akartam ezt a bélyeget.
Igen.
Szóval, egy csomó dolgot olvastam rólad online,
miután ez az egész megtörtént, és hogy te hogyan…
Hát, igen.
Nem is tudom,
szerintem…
bátor dolgot tettél.
Azt hiszem, bánom, hogy hallgattam.
Nagyon sajnálom.
Én hiszek neked.
Ezt el akartam mondani.
MA A TESTVÉREMRE GONDOLOK.
NEKED KÉNE ITT LENNED, A LINCOLN KÖZPONTBAN.
@OWENWILLIE_
Szia, anya!
Szia, drágám!
- Miért nem dolgozol? Mi történt? - Korábban eljöttem.
- Beteg vagy? Mi a baj? - Dehogy.
- Nem mondanád el, mi van? - Kérsz teát?
Nem. Csak azt szeretném, ha…
Beszélnünk kell veled.
Ülj le!
Nem, jó állva.
Beszéltem Perlával. Felmerültek bizonyos aggályok.
Elmondtad neki, mi a helyzet Johnnal, nem? Ő nem gond, barátok vagyunk.
- Dom! - Ma este fogok szakítani vele.
- Eldöntöttem, hogy megteszem. Nem gond. - Valóban?
Igen. Hisz megmondtam. Ez a legjobb döntés.
Tisztában vagyok vele. Perla mostantól mindenért panaszkodni fog?
Megmondtuk, hogy nem vállalod.
Nem akarjuk, hogy megtedd, mert te nem akarod megtenni.
De muszáj. Nem boldogulok mindennel egyszerre, és kell…
Tudjuk, kislány, hogy nehéz lesz.
Megoldjuk, de nem ezen a módon.
Lesz egy állásinterjúm. Telemarketinges munka.
Ha nem jön be, majd könyvelek a templomnak.
Dante Vera éttermében fog dolgozni.
Készpénzben fizetnek.
- És oda is adja neked? - Dantét bízd rám!
- Nocsak, végre a sarkadra állsz? - Elég legyen!
Vállalok egy szombati műszakot.
Már így is heti 90 órát dolgozol.
- Ez nem korrekt, anya. - De veled szemben igen.
De nem akarlak cserben hagyni titeket. Nem akarlak ilyen helyzetbe hozni.
Figyeltelek tegnap este a barátaiddal.
Imádom, ha zseninek hívnak, mert valóban az vagy.
És szeretem az álmaidat.
Dommo!
Alig várom az esküvődet.
De nem ez az, amin szeretnék ott lenni.
Fogadd el a gyakornoki állást!
Élvezd az életet azzal a cuki fiúval!
Tényleg, nagyon helyes.
Szórakozz a barátaiddal!
Menj az ország közepén lévő egyetemre!
Szörnyen érzem magam.
Ne! Én azt akarom, hogy jól érezd magad.
BROADWAY TÁNCKÖZPONT
Hagyd abba! Gyerünk!
Nem megyek el.
ANYA: TALÁLKOZZUNK?
ELJÖTTEM TÁNCOLNI.
KIPRÓBÁLOM, KIBÍROK-E LEGALÁBB TÍZ PERCET.
ÍROK, HA VÉGEZTEM.
Oké, rajta emberek!
Oké, kezdjük!
Öt, hat, hét, nyolc.
Egy, két, há', négy, öt, hat, hét, taps!
És egy, két, há', négy,
öt, hat, hét, nyolc.
Ugrás!
Két, há', négy, öt, hat, hét, nyolc.
Rajta! Egy, két, há', csúsztat!
Egyeseknek ki kell engednie. Itt az idő. Adjátok át az irányítást a testeteknek!
Hagyjátok, hogy tegye a dolgát! Engedjétek szabadon!
Figyeljetek!
Akikre mutatok,
az utolsó részt együtt csinálják.
Szabadság
Hülyeség?
- És ha nem válik be? - Miért ne válna be?
- Mert el van cseszve az egész. - Hagyd abba!
- Mi van, ha hülyét csinálok magamból? - Nem ez a cél?
- Igen. - Pontosan.
Megvan.
Ti, hárman!
TIM DELANEY: BESZÉLHETNÉNK?
KÉRLEK!
Megírom, hogy lent várjuk.
Siess már!
A HÁZATOK ELŐTT VAGYOK.
Megvan.
Rendben.
Válaszolt?
Lejön! Oké, álljatok a szirmok mellé,
és szórjatok konfettit, mikor kijön és mikor igent mond!
És ha nemet mond?
Én csak…
Oké, itt állok.
BÁL?
Hé!
Nem akartad, hogy megelőzzelek?
Pontosan.
Tehát?
Igen?
Kérdezni akarsz valamit?
Eljössz velem a hülye végzős bálba?
Igen.
Ez az!
A francba, Tamika!
Kapd el a pasit, csajszi!
Elmegyünk a bálba!
Érkeztek gimnazisták például Ithacából, Albanyból, Rhinebeckből és Brooklynból.
Az, hogy ádáz verseny zajlik köztük, elég enyhe kifejezés.
A ma esti első darabunk
John Coltrane szerzeménye, az „Alabama”.
A szólista Jayson Jackson.
Mr. Jackson?
A feliratot fordította: Kisházi Viktória