EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
DE ÄCKLIGA GULINGARNA, ARABTERRORISTERNA, PENGAHUNGRIGA JUDARNA
OCH UPPMÄRKSAMHETSKNARKANDE SVARTA PÅ ER ELITISTISKA SKOLA
KOMMER ATT SLAKTAS OCH BRINNA I HELVETETS AVGRUNDER.
DERAS HUVUDEN KOMMER ATT SPRÄNGAS BORT AV SPLITTER.
DET BLIR ETT BLODBAD.
OCH DET KOMMER ATT SKE
I DAG.
EN TRYCKKOKARBOMB HAR GÖMTS I SKOLANS VÄGGAR.
ALLA ELEVER KOMMER ATT DÖ, OCH SAMTLIGA HAR FÖRTJÄNAT DET.
SLAKTA GRAND ARMY
Var sover du?
Vardagsrummet.
Inga problem, det går bra.
Ingen fara.
-Säkert? -Ja.
Vi kan skriva på när Dom fyllt 18 och…
Jag fyller 18 i dag.
Är det din födelsedag? Grattis!
Tack.
Så vi kan skriva på i helgen och få en första check?
Jo, rummet vetter mot gatan, men det är lugnt här.
Och ja. Och så en delbetalning efter bröllopet.
Sex månader senare kan Ronnie söka uppehållstillstånd.
Ni får läsa på inför intervjuerna.
Dominique har läshuvud.
-Tack, mamma. -Det har du ju!
Din mamma säger att du har stora collegeplaner.
-Underbart! -Ja, det har jag.
Jag hoppas på Washington University eller Hopkins för att läsa psykologi.
-Du vet att du måste stanna här i stan? -Visst, inga problem.
-Ett halvår funkar, jag går år tre. -Tre år totalt.
Sen kan ni skilja er.
Inga förhållande med andra.
Ursäkta, kan jag få prata med dig?
Mamma…
Allt bra?
Absolut.
Det är bra.
Mamma är lättad.
Min också.
Ja. Jag trodde att hon skulle få stroke här.
NYU är ett alternativ.
Eller SUNY, kanske.
-Förlåt. -Ingen fara.
Jag… Ja, jag vet.
Det blir fint med eget rum.
Jo.
Hoppas att det här ger dig mer utrymme till skolan och så.
Jag tror det.
Bra.
Så…ska du göra nåt kul på din födelsedag?
Nä.
I sitt evangelium säger Lukas att Maria var en självständig kvinna
som på egen hand spred Guds bud.
Och i Johannesevangeliet
bar Maria Magdalena vittnesmål om Jesu uppståndelse.
Hon vågade dela sanningen om Kristus.
Jag hoppas att Maria når ut till alla er unga kvinnor.
I början av kvinnohistoriska månaden kan hon påminna er om vittnesmålets styrka.
Styrkan i era ord.
Genom att dela sin röst hedrar man Gud och sin samfällighet.
Det är ert ansvar som unga kvinnor att tala ut och göra er själva hörda.
Mamma.
Nej, jag bara vet att de vet. Vet några så vet alla.
Nej, mamma, sluta.
Jag borde inte ha ringt.
Jag ville bara prata, ville säga att jag mår bra.
Det gör jag.
Fast hur ska jag fixa det här? Jag är ingen här.
Och varenda…
Vi hörs sen.
Vad är det?
Vafan vill du?!
Där ute kan du snacka skit, men här är du stum?
Du känner inte mig, så far åt helvete.
NY GRUPP: GEORGE WRIGHT, LUKE FRIEDMAN, TIM DELANEY
KAN VI SES SENARE? MÅSTE SNACKA
Bara svara "ok", är du med?
Jag undrar verkligen vad hon har att säga.
Allvarligt.
-Får vi skit? -Nej.
Hon messade oss.
Okej?
Skärmdumpa det, förresten. Nu.
Visst.
Jag lovar att hon bara: "Jag är så jävla ledsen.
Mitt fel som fan, det gick för långt."
-Oroa dig inte. -Mannen!
Vi har ju inte setts sen… ja, sen ditt grejs hände.
Den där jävla Orlov. Fan ta honom.
Jag önskar att jag hade varit med, jag hade fan… Backat dig. Spöat honom.
Hur är det, New Delhi? Näsan ser lite varig ut…
-Och blod, men det… -Du får heta "Fru Delhi" nu.
-Alltså… -Nej, det är inte…
Alltså, vi bryr oss inte om att du är gay och sånt.
Inte alls.
Vi skulle aldrig bry oss ett skit. Allvarligt. Okej? Vi älskar dig.
Och oroa dig inte för folk, alla är lugna.
-Ja, det stressar mig inte. -Folk är inte såna längre.
Precis.
Spana inte in mig i duschen nu, Pride Punjab.
Nä, han har säkert redan spanat in oss.
Allvarligt, vems kropp är bäst? Kom igen.
Du kan vara ärlig. Jag har ökat, syns det?
Senare, mannen.
Ses.
Just, ja.
Jag glömde nästan.
Påminn mig att aldrig åka taxi med er igen.
Eller Uber. Fan vet vad ni tar er till.
Det här är en regelbunden hexagon.
Den kallas regelbunden för att alla sex sidor är lika långa.
Man beräknar lättast en regelbunden polygons area genom
att dela upp den i trianglar.
Och eftersom linjerna ut från mitten är jämnlånga
och samtliga sidor är jämnlånga är trianglarna kongruenta!
Okej, så då kallar vi dem "X".
Mr Jackson?
Vad är det här?
Ursäkta, jag skulle vilja veta vad ni sysslar med?
-Vi sätter oss vid administrationen, va? -Ja. Blockera inga utgångar.
Så att folk kan passera.
Den var bra.
Den sitter direkt.
Har du sett?
Galet, men vi måste gå längst fram.
Det handlar inte om andelen afroamerikaner i skolan
utan om orättvisa disciplinåtgärder.
-Hur länge håller sånt här på? -Hela dan?
Jag har bara trekvart…
-Hej, kan jag sitta med dig? -Självklart.
-Vad håller du på med? -Bara…research.
-Till vad? -Jag ska nog skriva en pjäs.
-Det skulle du göra jättebra. -Tack.
Kanske om social rättvisa och etnicitet.
-Det finns nog inte. -Kan jag få en biljett till i kväll?
Allvarligt?
Ja, jag vill komma och stötta alla.
Särskilt dig. Så…
Jag blev jätteledsen, men vill se den även fast jag inte är med.
-Tack. -Coolt av dig att komma.
Nu är jag ännu mer nervös.
Grand Army-avdelningen av Black Student Union och dess stödjande kamrater
utövar sin rättighet att samlas i en fredlig protest mot en orättvisa!
Hej.
-Har du tid? -Nej, inte egentligen.
Snälla.
-Det har varit mycket, och… -Ledsen, men jag…
Har du inte fem minuter?
Vad är det? Jag följer protesten åt tidningen.
Förlåt.
Det var bara det jag ville säga.
Jag skrev och messade, men jag vill säga personligen också att jag ber om ursäkt.
Det var hemskt av mig att anklaga dig, jag vet det.
Jag mådde dåligt. Det är ingen ursäkt, men…
Jag fattar. Godtas, det är lugnt.
-Okej, jag… -Nej, vi kan väl bara ta det lugnt?
Du behöver inte mer skit just nu.
Ingen fara med mig, okej?
Okej, bra.
Det uppskattas.
Din uppsats var briljant. Allvarligt. Den…
Den berörde.
I dag kommer ni att få höra från svarta elever
om våra makro- och mikroupplevelser av diskriminering på Grand Army.
Det vi upplever är inte oartighet.
Det är rasism.
Det vi upplever är inte olämpligt.
Det är rasism.
Det vi upplever är inte oturligt. Det är rasism.
Det vi upplever är inte bara som det är.
Det är rasism.
Så vi sittstrejkar i solidaritet.
-Öppna sinnen och hjärtan. -Ja.
Men med synlig ilska.
Nolltoleranser gör inte elever trygga.
-De relegerar elever. -Det är fel!
Nolltolerans innebär noll engagemang för stöd framförallt till unga svarta män.
Vi blir avstängda i 60 dagar.
Det är ingen lärdom för livet. Det förändrar livet.
Man hoppar av. Följer leden skola-till-fängelse.
Det här är inte TV!
Det händer här på Grand Army.
Vi har nån här som upplevt det själv.
Meddelande om utrymning!
Lärare går till sina platser.
Fortsätt till utgångarna under ordnade former, tack.
Ordnade former. Så fort ni kan.
Kom igen.
Varför händer det igen?
-Jag vet! -Jag får spel här.
Jag också, jag är rädd. Jag vill inte bråka med dig mer.
Gud, detsamma. Jag älskar dig så mycket, det var bara korkat.
Å, jag älskar dig.
Det känns okej, va? Det här?
-Ja, och du? -Ja.
-Du måste inte. -Jag vill.
Är det bra, gör jag det bra?
Det är bra. Jag är lycklig.
Jag också. Dina föräldrar, tror du…
Jag låste dörren.
Synd att pjäsen ställdes in.
Det känns fel.
Det är okej, det är inte ditt fel.
Jag vet.
Jag trodde aldrig att jag skulle få hångla med dig.
-Tycker du om det? -Ja.
Älskar det.
Jag är typ tacksam för bombhotet.
Å, Gud.
Jäklar.
Å, fan.
Gode Gud, snälla Gud.
Snälla, hjälp.
Var hälsad, Maria, full av nåd, Herren är med dig.
Hej, Jo.
Hej.
Det är svinkallt, vad ville du snacka om?
Jag ville bara snacka.
-Ja, bara snacka. -Gud, vadå?
Hela grejen är helt galen, så jag känner…
Säger du?!
Vi greps, för fan!
Helt jävla sjukt!
-Du då, Jo? -Jag då, Luke?
Ja, vafan?
Allvarligt. Jag…
De fick handklovar på och släpades iväg.
Det ni gjorde med mig var jävligt fel, och det vet ni nog om!
Herregud.
Det här hade inte behövt bli en grej, ju.
Jag är faktiskt helförvirrad. Jag trodde att du kanske skulle be oss om ursäkt.
Så att vi kunde bli vänner igen.
Hur kan ni stå där och låtsas som om det inte var nåt?
Kan ni säga mig det?
Kan ni bara säga att ni gjorde fel?
Det är allt jag begär, okej? Det var bara därför jag kom.
Jag kom inte för att skälla på er eller försöka lura er till nåt.
Jag vill att ni ska veta vad ni gjorde!
Jag vet att vi drack mycket.
-Va?! -Och rökte en massa.
-Men det gjorde du också. -Nej.
Och vi festade loss en del, skit samma. Det är som det är.
Och du skämdes väl, antar jag…
Vafan?! Nej!
-Kom igen, Jo. -Ja!
-Nej! -Sluta.
Tim.
Tim…
Du satt där.
-Du såg på. -Du är fan galen, Joey.
Och du såg att jag grät!
Du satt där medan de höll fast mig!
Jo.
Det är okej.
-Du kan inte mena allvar. -Kom igen!
Vi dömer dig inte, det har vi aldrig gjort.
Men du var helgalen.
Va?
Du var på Tim som fan, och fem minuter senare var du på oss!
-Det får ju du ta. -Sa du nånsin nej?
Jag grät hysteriskt!
Jag försökte knuffa er av mig!
Jag blödde, för fan!
Tim!
Gör inte så här.
Snälla.
Okej.
Vi går, det är kallt.
Så jävla löjligt!
Sa ju det, hon är galen.
-Sinnesrubbad. -Allvarligt.
Fast det är sant.
-Va? -Va?
-Hallå. -Nej, du.
-Hon har ju för fan rätt. -Var inte en sån jävla bög!
-Jag såg er. -Å, Gud!
Jag såg vad ni gjorde, era jävlar, så försök fan inte.
-Vad är det du säger, Tim? -Hallå.
-Luke! -Och jag sa inget.
-Jag sa inte ett skit. -Sluta snacka, Tim.
Allvarligt.
Du kunde inte få fitta, så nu hittar du på.
Nej, och du vet precis hur det var.
-Det vet jag. -Vad såg du dem göra, Tim?
Håll inte på så här. Allvarligt.
Far åt helvete!
-Fy fan. -Vi går.
-Fan ta er för vad ni gjorde! -Kom.
Vad har du gjort?
Man behöver inte veta, bara man fortsätter. Fortsätter att göra nåt.
Tar vara på nästa chans, är öppen för nya saker.
Det måste inte passa med ens visioner. Perfekt är trist, drömmar inte sanna.
Bara gör.
Man kan tänka: "Å, om man kunde resa".
Bra, sälj din kassa bil, köp en biljett till Bangkok och dra. Nu.
GRATULERAR
VI HAR NÖJET ATT ERBJUDA ER VÅR PRAKTIKPLATS SOMMAREN 2020
Det var som fan!
SÄG TILL OM DU HAR FRÅGOR OM RUMMET GRATTIS PÅ FÖDELSEDAGEN!
Hej!
Hej.
Kom du från parken?
Alltså…jo.
Och du bara typ hänger här?
Jag känner inte för att gå hem än.
Jag är med.
Hur har du det?
Bra.
Och du, då?
Bra? Hur är det på Grand Army?
Du vet.
Samma gamla, men…
Jag… Du vet, jag…
-Jag bara… -Lever.
Ja.
-Precis. -Ja.
Jag lever, så…det är bra.
Hallå?
Grattis!
-Visste du? -Nej!
Grattis på födelsedagen, Dommo!
Det var så svårt att hålla tyst om det här!
-Vi älskar dig. -Äntligen 18.
-Du kan köpa lotter. -Och porrblaskor.
Just det.
Jag mår dåligt om häromdan, vi sa en massa grejer.
Lägg av, det är inga problem.
-Ni är familj! -Är det så?
-Vi är hennes familj. -Ni är min familj.
-Planerade ni det här? -Nej, det var din mamma.
Vi sa att han måste få komma. Var det okej?
Gå nu.
Vi kollar dig.
Hej.
-Grattis på födelsedagen. -Tack.
Jag har velat ge dig dem hela dan, eller bara säga nåt.
-Ifall du trodde att vi glömt. -Ja, det gjorde jag.
Tack så mycket.
Vill han få dem satta i en vas?
Mamma undrar om hon ska sätta dem i vatten.
Javisst. Tack. Och tack för inbjudan!
Dommo.
Har du en bra födelsedag?
Jo, jag har goda nyheter.
Jag fick praktikplatsen!
Å, Gud! Bra jobbat!
Jag fick precis mejlet.
-Jag fick platsen, de var imponerade. -Jag visste att du skulle få den.
Jag visste det först.
-Vad är det för oväsen? -Jag berättar sen. De blev bara glada för…
Hon är ett geni.
Hon kallar mig "geni".
Hur så?
Jag fick praktikplatsen.
Å, så fint, min lillflicka! Gud har välsignat dig.
Och han välsignade mig när jag fick dig.
Jag är så stolt över dig.
Tal!
Tack så mycket, allihop.
Jag ska hålla mig kort.
Mamma, Sabine, Dante, Odie, Tristie.
Ni är bäst som ordnade det här.
Tack för allt du gör var dag, mamma.
Det här är ju en milstolpe. Otroligt att jag är 18.
Härligt.
Som min vän Tor skulle säga: "Kasinodags!"
Nej, jag skojar bara.
Helgalet.
Men...
Skål för att inte längre vara ett barn!
Tre, två, ett:
Grattis på födelsedagen!
Blås ut ljusen, tjejen.
Du fyller år nu!
Och nu, nu, går vi ned.
Ända ned.
Och så upp.
Kom igen, mamma.
Lugn. Jag gör slut imorgon.
Välkommen tillbaka.
Det är fan ett brott.
Så nån loser som vill ha uppmärksamhet kan få fem år?
Visst.
Det fanns ett klart övergreppsmönster och total avsaknad av ånger.
Och trots att det var komplicerade anklagelser
trodde juryn i slutänden på kvinnorna.
Äntligen.
Ja, så när en man av den kalibern, med den makten,
nu står inför ett allvarligt straff så är det en viktig vändpunkt
i kulturella attityder kring sexövergrepp.
Kommer vi att få se fler åtal?
-Kan offer stärkas i att komma fram? -Det är klart möjligt.
Tack, Emily.
Vidare: Allt fler New York-bor är i frivillig karantän.
Många av oss har svårt att förstå hur coronaviruset ska påverka oss
under tiden framöver.
God morgon.
-Vadå? -Vadå, vadå?
-Jag vet inte, ni beter er som… -Som vadå?
-Vi tror bara att du får en toppendag. -Det gör vi verkligen.
Du är lite blank.
-Och? -Lita på mig. Det vill du fixa nu.
Vafan håller ni på med?
FÅNIGT, OKEJ, MEN VILL DU GÅ PÅ SKOLBALEN MED MIG?
Jäklar!
-Vänta. -Vart ska hon?
-Dom! -Hallå, Dommo!
Tusan.
Vafan?
-Säg att han måste sluta. -Va?
-Jag kan inte gå på balen med honom. -Det har du tjatat om sen första året!
Och vad ska vi säga?
Vet inte…
Säg att jag inte är på humör. Och…
-Å… -Vafan?
Det skulle sticka i Migrationsverkets ögon.
-Att gå på bal… -Är det där fortfarande på?
Ja, det är det.
Jaha.
Jag fattar. Jag säger till honom.
-Vad tänker du säga? -Vet inte.
Att du mår skit och behöver lite utrymme ifred? Men du måste snacka med honom.
Ja, snart.
Ni behöver inte läxa upp mig, okej?
Jag säger till honom.
Jag anser att svarta elever och andra färgade elever
har samma rätt till trygghet och utbildning som alla andra här.
Visst, i teorin har vi det. Bara inte i verkligheten.
Svarta är klart underrepresenterade här. Vi utgör knappt åtta procent av eleverna.
Svarta och latinamerikaner utgör 70 % i allmänna skolor
och mindre än tio procent i toppskolorna.
Okej.
Det finns många brister i tryggheten för svarta här.
Rasistiska handlingar tillhör vardagen.
Hakkors ristas i armstöd, N-ordet hörs i korridorerna.
Svarta tjejers klädstil bevakas mer än andras, och allt kallas "okänsligt".
Det är inte tydligt nog: Det är rasism.
Grand Army måste börja säga som det är.
Hallå?
Så här:
-Jag hör er. -Vi har en punkt till.
Bruket av disciplinära åtgärder drabbar svarta elever oproportionerligt hårt.
Du behövs här ute snart, Mike. Det är lite nödläge.
Så typiskt.
Det tystar svarta elever. Vissa blir osynliga.
Några försvinner bokstavligt talat. Som Owen.
Hör på: Jag motsätter mig inte nåt ni sagt här.
Och jag beklagar att vi måste sluta.
Det var bra att ni kom, och jag föreslår att ni skriver till skolnämnden.
Gå på ett möte och ta upp de här frågorna med dem.
Kanske köra PowerPoint och lite statistik.
Jag tycker att allt ni har sagt är jätteviktigt.
Och jag stödjer er. Men det är inte mycket jag kan göra.
Ursäkta, jag måste…
Jag kommer i kväll, Jayson. Vi är så stolta över dig i All-State.
-Där är du inte osynlig. -Va?
Genom att föregå med gott exempel, nåt för alla att tänka på.
Jayson kommer inte att vara tyst i kväll.
Hon började plåga och lemlästa sitt eget kött.
Och fick syner.
Precis.
Och en av synerna inspirerade till Bernini-skulpturen här.
Vem kan läsa lite för oss om just den här synen… Agnes?
Visst.
Var så god.
"I hans hand såg jag ett gyllene spjut.
Och dess spets tycktes brinna.
Han tycktes ibland stöta det i mitt hjärta
och spetsa mina inälvor."
Hon märker inget. Och gör hon det, bryr hon sig inte. Säg att du antecknar.
"När han drog ut spjutet tycktes inälvorna följa med.
Och jag lämnades upptänd av kärlek till Gud.
Smärtan var så stor att jag stönade.
Ändå var denna enastående smärta så ljuv att jag inte ville vara utan den."
Tack. Intensiva känslor, eller hur?
Joey! Det är din första vecka, men jag skulle vilja höra vad du tycker.
Antecknade du inte på mobilen?
Det jag tänkte på…
Alltså, jag skrev just…
…en anteckning om…
…romantiseringen av smärta och lidande.
Jaha.
Intressant. Berätta mer.
Att Marias smärta avbildas som lustfylld i skulpturen,
det är ju en mans tolkning.
-Det var faktiskt St Teresa av Avila, men… -Okej.
Ursäkta att jag avbröt, fortsätt.
Berninis sätt att avbilda tortyr som sensuell eller till och med sexig
syns i det tillbakalutade huvudet, munnens O.
Orgasmiskt.
Fast enligt henne själv så lider hon fruktansvärt.
Jag håller med.
-Men hon gillade smärtan. -Fast han glorifierar det.
Eller så ser de bara likadana ut: Orgasm och smärta är helkroppsupplevelser.
Nej, de är inte detsamma. Alls.
Men talesättet "det gör så skönt ont", då?
Ja.
Och det kanske finns nåt att vinna. En rening av nåt slag.
Att öppna sig för smärtan.
Skulle skulpturen säga att det är så här kvinnor tjänar Gud?
-Genom att stöna i extas medan vi våldtas? -Okej.
Vem kan komma på ett nutida exempel
på hur konst sexualiserar eller glamoriserar smärta?
Pretty Woman.
Porr.
Efter sekler av förföljelse håller de fast vid sin identitet
och strävar att hålla sin historia och sina traditioner vid liv.
Kaifeng-judarna kan stå för alla oss som vill synas.
Vi tillhör samma stam, vi räcker upp handen för att säga:
"Vi är här, vi spelar roll och vi kommer att bli räknade
i en värld som söker kategorisera oss, förstå oss och värdesätta skillnader."
Precis så, tack!
Det handlar om att hitta kopplingen mellan sig själv och ämnet.
Där satte hon ribban, hör ni. Tack, Leila.
Vems tur är det nu?
Henry.
Det är ju sorgligt hur hon pratar om sig själv.
"Se på mig, jag spelar roll. Jag ligger med våldtäktsmän, men jag spelar roll."
Om tre år kommer jag att hålla avslutningstalet för vår klass,
och ni kommer fortfarande att vara mediokra fittor.
Prata engelska, för fan.
Vad är det?
Mår du bra?
Jag ska kolla svaret på Harvardansökan.
Nu?
Ja, jag kan inte vänta längre, jag blir fan galen.
-Ursäkta. -Ingen fara.
Ska du inte vänta på mamma och pappa?
Kolla när vi kommit hem.
Varför säger du så nu?
Jag kan gå ut om ni vill…
Nej, ingen fara.
Du behöver inte godta mitt sätt att sköta det här, du behöver inte stanna.
Allvarligt, jag klarar mig.
Klart att jag stannar.
ANSÖKNINGSPORTAL HARVARD
ANTAGNING HARVARD
-Vad är det där? -Vet inte.
Meera!
Ja!
Å, Gud!
Du…
Det är en jättebedrift, grabben.
Välförtjänt.
Tack för allt.
Allvarligt, det här var…
Ett nöje.
Du lyckades! Men jag vill inte att du flyttar till Boston.
Det känns inte rimligt att erbjuda dig omprov eller ens ge dig plus i kanten.
Ursäkta att jag satte er i den här sitsen.
Ni kunde ha…
Jag vet att ni litade på mig, och…
Ni har varit väldigt förstående, särskilt med tanke på det allvarliga…
Och…jag skäms och jag är hemskt ledsen.
-Tack, Dominique. -Jag är på banan igen, jag lovar.
Och jag tror dig.
Jag ger Dom lite utrymme här.
Jag låter henne vara, låter henne andas.
Okej, jag fattar. Och tack för det.
Kan du vända dig om och prata med mig?
Jag kommer ifatt.
-Hoppas att jag inte sabbade din dag. -Nej, jag har en toppendag.
Du vet…
Planen.
-Och… -Nu blev det yrt. Vilken plan?
Okej, visst.
-Strunt samma. -Så…du mår inte bra?
Är du här sen?
Kom igen. Tidigt i kväll, kan vi hänga?
-Ja, kan vi det? -Jag vill prata om lite grejer.
Fan…
Jag kan komma till dig, eller vi kan ses nånstans.
Visst, vi löser det.
Vilket som.
Måste gå.
Säg till när du kommer.
Visst.
Hej.
-Här, sitt om du vill. -Nä.
Hur känns näsan?
-Den ser inte… -Jag kom in.
Va?
Japp.
-Jag fick precis veta. Jag ville att du… -Helt jävla otroligt!
Jag är klart impad.
Jag… Jag är så jävla glad för din skull.
Du är fri nu. Välkommen till klubben.
Du är klar.
Det gör inte ont längre.
Synd, det sabbar ansiktet.
Kolla snabbt.
Jag stänger av notiser.
Vad är det?
Det är pappa.
Ledsen, jag vet att det kan…
MEERA BERÄTTADE OM HARVARD. GRATTIS, SIDDHARTHA
Jag tror att jag har en rätt dominant personlighet.
Och det är inte många som gillar det. Särskilt inte i förstaårstjejer.
-Jag gillar det. -Jag vet.
Jag är starkare än folk tror. Och jag bör väl få vara den versionen av mig själv?
Ja, för fan. Absolut.
Får jag visa dig nåt?
Oj.
Helt otroliga.
De är liksom mitt sanna jag. Är du med?
De är väldigt mörka.
Jag är lite mörk.
De är väldigt bra.
-De påminner mig om… -Walking Dead?
Jag är jätteinne på postapokalyptisk fiction.
Jag gillar att det är kusligare än verkligheten.
Och att blodet liksom är en lättnad.
Och att all död och förintelse och sex och allting är
nåt jag styr.
-Och det är… -Det är konst.
Precis.
Ett utlopp för dig.
Alltså, ja. Det är fan frihet!
Vänta, det kan vara mamma.
GEORGE: ÄR DU LEDIG I HELGEN?
Det är mamma. Vänta lite.
Hälsa.
Leila?
-HUR SÅ? -FÖR ATT JAG VILL SES
JAG ÄR INTE SOM DU TROR, SÅ DU LÄR INTE GILLA MIG MER
NU BLIR JAG NYFIKEN
Jag vill känna så här jämt.
Hur då?
Som att det finns utrymme för bra saker i mitt liv.
Hallå.
Jag sa ju åt dig att inte komma hit.
Ses i skolan i morrn.
Tack för hjälpen med grejerna. Jag är skyldig dig en gentjänst.
-Kan vi stanna lite…? -Vad gör du här?
Jag ville bara snacka.
Om vad?
Jag ville se hur du har det.
Vet du när du kommer tillbaka?
Jo, men jag minns inte nu. Vad vill du?
Vafan vill du?!
Jag ville bara säga att jag ersätter dig på All-State i kväll.
Men jag har övat som fan, du lär bli stolt.
-Ha det bra. -Jag sätter det åt dig, jag lovar.
Jo. Ännu en chans du inte förtjänat. Fint för dig.
-Va? -När fick du veta det?
-Några veckor sen, typ. -Varför säga det nu?
Det kändes rätt.
-Så att jag får veta vad jag missar? -Nej, så att du vet att jag satsar.
-Far åt helvete! -Vad är det?
Du gör aldrig nåt för andra, bara för dig själv.
-Nej, alltså… -Och det värsta är att du vet det själv.
Vadå, ska jag släppa min jävla plats!?
-"Din" plats?! -Kom igen, du vet vad jag menar.
Japp. Släpp platsen.
Jag måste gå.
Lycka till.
Pressa inte de höga tonerna som du brukar. Håll kontrollen. Slarva inte runt.
Hur är det?
Förlåt. Jag försöker inte att…
Vadå?
Varför gjorde du det?
Alltså, hur kunde du när du visste…
-Okej, då går jag. -Nej, jag menade inte så.
Vafan vill du mig, då?!
Det du gjorde… Jag hälsade på min bror på college…
Och vadå, känner jag honom, eller nåt?!
-Vad?! -Jag blev…
-Vad är det? -Jag blev våldtagen där.
Det är allt.
Jag ville berätta.
Okej.
Förlåt.
Brorsan tog med mig på en fest.
Jag blev stenad.
Jag tror att gräset var blandat med nåt, men jag vet inte. Hade inte rökt förut.
Jag kände ingen där.
Så jag gick nedför korridoren.
I ett rum hängde en affisch med Dwight från The Office.
Det fanns en toa där, och jag tänkte "måste fan skärpa mig".
Så jag försökte att spy, men lyckades inte.
När jag kom ut var det en snubbe där.
Vi snackade en stund, om inget särskilt.
-Plötsligt vräkte han ned på mig sängen. -Fan.
Eller hur?
Han slog mig inte eller så. Han bara täckte min mun med sin underarm.
Ja.
Sen bara gick han.
Jag klädde på mig och gick tillbaka som om allt var som vanligt.
Jag har inte berättat för nån förut.
Jag vet inte, jag ville inte ha det i mina handlingar.
Jag vet.
Bli ett våldtäktsoffer.
Ja.
Så jag har läst en massa om dig på nätet,
efter allt som hänt, och hur du…
Ja, jo…
Jag vet inte.
Jag tycker…
Du är modig.
Jag ångrar nog att jag inte sa nåt.
Hemskt ledsen.
Jag tror dig.
Jag ville bara säga det.
TÄNKER PÅ MIN BRODER I DAG
DU BORDE VARA HÄR PÅ LINCOLN CENTER
@OWENWILLIE_
-Hej, mamma. -Hejsan.
-Varför är du inte på jobbet? -Jag slutade tidigt.
-Är du sjuk? Vad är det? -Nej då.
-Vad är det, då? -Vill du ha te?
-Nej. Jag vill bara… -Vi vill prata med dig.
Sätt dig.
Nej, det är okej.
Jag pratade med Perla. De känner en viss oro.
Ni berättade om John, va?
Det är inget problem! Vi är vänner.
-Dom. -Jag gör slut med honom i kväll.
-Jag är på med det här, allvarligt. -Är du det?
Ja, det har jag ju sagt. Det är bäst så här.
Jag vet att det är så.
Tänker hon klaga på allt?
Vi sa att du inte gör det.
Vi vill inte att du gör det eftersom du inte vill göra det.
Men vi behöver pengarna. Jag kan inte jobba och plugga.
Vi vet, det blir tungt.
Vi löser det, men inte så här.
Jag ska på intervju om ett telemarketingjobb.
Får jag inte det kör jag redovisning i kyrkan.
Dante ska jobba på Veras restaurang.
De betalar kontant.
-Och sen får du dem? -Jag hanterar Dante.
-Jaså? Det vore nåt. -Sluta.
Jag tar ett lördagsskift.
Men du jobbar ju redan 90 timmar i veckan.
-Det är inte rätt mot dig, mamma. -Men mot dig.
Men jag vill inte svika dig genom att försätta oss i den här situationen.
Jag såg på dig i går med dina vänner.
Jag älskar att de kallar dig "geni", för det är ju vad du är.
Och jag älskar dina drömmar.
Du, Dommo?
Jag längtar så till ditt bröllop.
Men det ska inte gå till så här.
Ta praktikplatsen.
Njut av den rare pojken.
På riktigt. Han är fin.
Njut av dina vänner.
Gå på college mitt i landet.
Jag skäms.
Nej, jag vill att du ska må bra.
Sluta, kom igen.
Jag går inte.
MAMMA: SKA JAG MÖTA DIG?
JAG GICK TILL DANSEN.
JAG SKA FÖRSÖKA HÄNGA MED I ÅTMINSTONE TIO MINUTER.
MESSAR NÄR JAG ÄR KLAR
Då kör vi!
Kom igen.
Fem, sex, sju, åtta.
En, två, tre, fyr, fem, sex, sju, klappa.
Och en, två, tre, fyr.
Fem, sex, sju, åtta.
Och hopp!
Två, tre, fyr, fem, sex, sju, åtta.
Gå, en, två, tre, glid.
Några av er måste släppa loss. Kom igen!
Låt kroppen ta över.
Låt era kroppar göra vad de vet att de kan. Släpp.
Hör upp!
De jag väljer ut nu slutför den sista delen som grupp.
Frihet
Är det här korkat? Tänk om det inte funkar?
-Hur skulle det inte funka? -På ett jävligt korkat sätt.
-Sluta! -Tänk om jag bara förnedrar mig själv?
Det är väl poängen?
-Ja. -Precis.
Där satt den.
Kör, ni tre.
TIM: KAN VI SNACKA?
SNÄLLA
Jag messar att jag är här.
Skynda dig!
JAG STÅR UTANFÖR DIN LÄGENHET
Så där.
Kom igen.
Svarade han?
Å, han kommer!
Ut på sidorna, och när han kommer kastar ni konfetti, och så mer när han säger ja.
Om han säger nej, då?
Jag bara…
Visst.
SKOLBAL?
Hallå.
-Du ville inte att jag skulle hinna före? -Precis.
Så…
Vad?
Har du nåt du vill fråga om?
Vill du gå på baljäveln med mig?
Ja.
Ja!
Tusan, Tamika!
Ta din man, tjejen!
Vi ska på skolbal!
Vi ska på ba-al!
De kommer från skolor i Ithaca,
Albany, Rhinebeck och Brooklyn, bland andra områden.
Och att kalla konkurrensen hård är en underdrift.
Kvällens första verk:
John Coltranes "Alabama".
Jayson Jackson är solist.
Mr Jackson?
Undertexter: Henrik Brandendorff