Minun olisi pitänyt kuolla kauan sitten.
Koko perheeni on kuollut paitsi minä.
Olen aina ihmetellyt sitä.
Miksi elän yhä?
Olen perheeni musta lammas.
Vain minä aiheutin ongelmia.
USA:SSA YLI 135 000 IHMISTÄ ON VANKILASSA MURHASTA
YLI 25 PROSENTILLA HEISTÄ ON DIAGNOSOITU VAKAVA MIELISAIRAUS
TÄMÄ ON VANKI #1585559:N TARINA
Uskon, että joku muu lisäkseni -
temppuilee mielessäni.
Voin sanoa, että tekemäni asiat…
En muista monia niistä enkä sitä, miten päädyin sinne.
Ihan kuin kuulisin toisen äänen sanovan:
"Sinä teit sen."
Mietin, etten tehnyt sitä.
Kuin pelaisin peliä itseni kanssa.
NETFLIX-SARJA
JOKU MUU
Joo.
HUHTIKUUN 2. 1988 DERYL MADISON PUUKOTTI KUOLETTAVASTI…
Kyllä.
…81-VUOTIASTA BEULAH JOLIVETIA
Toki.
MADISON VÄITTI SAANEENSA PSYKOOTTISEN KOHTAUKSEN
Se sopii.
Olen Deryl Wayne Madison.
Synnyin elokuun 29. 1958 Monroessa, Louisianassa.
Olen ollut vankilassa viimeiset 33 vuotta -
rikoksesta, jonka tein naapurustossani -
vuonna 1988.
Kasvoin Texasissa.
Äitini oli -
sairaanhoitaja.
Hän oli ahkera kristitty nainen.
Pärjäsin äidin kanssa paremmin kuin isäni kanssa.
Minä ja isä riitelimme siitä asti, kun täytin viisi vuotta.
En tullut toimeen hänen kanssaan.
Hän piiskasi minua usein.
Paljon.
Hän käytti jatkojohtoja ja lautoja.
Häivyin usein enkä palannut.
Tiedätkö…
Se vain paheni.
Kun sytytin ensimmäisen tulipalon,
sytytin seinällä olleen kalenterin.
Istuin ja katselin sitä.
Siitä lähtien -
tuli oli minulle pakkomielle.
En tiedä, johtuiko se aggressiosta,
kostosta isälleni vai mistä.
Mutta se…
Menetin hallinnan.
Kun tulin teini-ikään,
12 - 13-vuotiaaksi,
sytytin monia rakennuksia tuleen, kuten tyhjiä taloja.
Kun ne paloivat,
ja jotkut pitävät minua hulluna, minä masturboin niiden palaessa.
Kun olin valmis,
minä -
vain lähdin pois.
Tiedätkö? Se on outoa.
Seisoin keskellä tulipaloa -
ja masturboin palon aikana. Kuka tekee niin?
Tiedäthän?
Kuulen toisen äänen sanovan:
"On tulipalon aika."
Uskon, että se on toinen ihminen.
Minusta tuntuu,
että jokin muu tai joku toinen on sisälläni.
Sytytin kerran oman taloni tuleen.
Kaikki olivat kirkossa.
Sytytin sen ja palasin sänkyyn makuulleni.
Jäin sinne.
Ennen kuin tiesinkään, palomies otti minut sängystä -
ja raahasi minut ulos. Olin ihan savun peitossa.
He kysyivät, kuka sytytti sen. Vastasin, etten tiennyt.
Selvisi, että se olin minä.
Olinko se minä vai joku muu?
En osaa sanoa.
En tee sellaista.
Sen oli pakko olla joku muu.
Aloin polttaa ruohoa ja juoda viiniä 12-vuotiaana.
Sitten aloin ottaa Valiumia ja Attentinia.
Kävelin rakennusten päällä.
Kun teen sellaista, olen tosi rohkea.
Kuin olisin kolmimetrinen. Teen kaikenlaista.
16-vuotiaana -
kävelin Houstonin kaduilla.
Innostuin kaikenlaisesta.
Varastin jotain kaupasta -
tai rahaa joltakulta.
VUONNA 1977 19-VUOTIAS MADISON VANGITTIIN USEISTA RIKOKSISTA
Pääsin ulos vuonna 83.
Tein töitä asuintalossa.
Se toimi jonkun aikaa, mutta aloin polttaa crackiä.
Jotta voin jatkaa sitä,
ryöstelin ja varastelin silloin kamalasti.
Silloin elämäni meni alamäkeä.
VUONNA 1988 MADISON ASUI FIFTH WARDISSA LÄHELLÄ 81-VUOTIASTA BEULAH JOLIVETIA
Se päivä -
oli huhtikuussa.
Kävelin kadulla.
Minulla oli taskussani 1 800 dollaria -
ja 85 grammaa crackiä ja kokaiinia.
Neiti Jolivet istui kuistillaan. Vilkutin hänelle, ja hän vilkutti takaisin.
Hyppäsin aidan yli ja istuin hänen kuistilleen.
Juttelimme säästä ja elämästä.
Puutarhasta ja muusta.
Siivosin hänen autotalliaan ja pihaansa toisinaan.
En tarvinnut silloin mitään.
Minulla oli kaikki haluamani. Minä vain istuin siellä.
Yhtäkkiä minä vain sekosin.
Hän nousi ja kysyi, halusinko sisälle. Minä suostuin.
Autoin hänet sisälle ja pidin ovea auki,
kun jostain hiton syystä -
työnsin hänet sisälle.
Tiedätkö…
Työnsin hänet sisälle. Hän kaatui lattialle.
Löin häntä kolme neljä kertaa.
Hän huusi.
Raahasin hänet perälle.
Juoksin keittiöön, otin laatikosta veitsen -
ja pistin häntä kahdesti.
Tuosta vain.
En tiedä, mitä se oli, enkä sitä, miksi tein sen.
Sitten istuin lattialle.
Istuin vain hänen vieressään.
Tein kuulemma paljon pahaa. Hajotin paikkoja.
En uskonut sitä, koska en tehnyt niin.
En ainakaan usko niin.
Olin ihan huumeissani. En tiedä, mitä tein.
Juoksin niin kauas kuin jaksoin.
Istuin katukivetykselle -
Tuamin ja Mainin risteyksessä.
Tajusin tappaneeni jonkun.
En tappanut ketään.
En voinut tehdä sellaista.
Fifth Ward on vanha yhteisö.
Se on ollut Houstonissa tosi kauan.
Murhan tapahtuessa vuonna 88 -
siellä myytiin paljon huumeita.
Se ei ole juuri muuttunut kaikkina näinä vuosina.
Olen ylikonstaapeli Sharon Evans.
Olin yksi Beulah Jolivetin murhaa tutkineista rikospoliiseista.
BEULAH JOLIVETIN RUUMIS LÖYDETTIIN KAKSI PÄIVÄÄ MURHAN JÄLKEEN
Tutkijoina -
edustamme uhria joka rikoksessa.
Kun tein työtäni, tunsin edustavani neiti Jolivetia.
Selvitimme neiti Jolivetista -
tutkimuksen perusteella sen,
että hän oli asunut talossa monta vuotta.
Hänen naapurinsa arvostivat häntä.
Tutkimus alkaa heti astuttuani autosta.
Kun kävelen etuovelle ja avaan sen,
tehtäväni on huomata kaikki talossa. Aivan kaikki.
Tiesin mentyäni sisälle, että siitä tulisi brutaalia.
Lattialla oli verta. Pari uhrin hammasta -
oli veren seassa lattiamatolla.
Veritahrat johtivat sieltä -
käytävään ja koko talon läpi.
Yöpöydältä puuttui radio,
jonka johdolla hän oli kuristanut naisen. Johto oli yhä siellä.
Lattialla hänen lähellään oli verinen veitsi,
jolla hän oli puukottanut naista kahdesti selkään.
Ruumiinavauksen mukaan -
ne pistojäljet olivat kuolettavia.
Hän pahoinpiteli neiti Jolivetia koko matkan talon halki,
potki ja löi häntä, kuristi johdolla -
ja laittoi lämmittimen hänen jalkojensa päälle.
Kaikki se ei tappanut häntä.
Hän pahoinpiteli naista siten koko matkan talon halki.
Hän tutki neiti Jolivetin tavarat -
löytääkseen jotain myytävää.
Hän sulki kaikki verhot,
jotta hän voi olla siellä -
ja tutkia kaikki hänen tavaransa.
Deryl meni sisään ja ulos ainakin kolmesti,
lähti sieltä, meni muutaman talon päähän -
ja myi tavarat huumekauppiaalle.
Hänellä ei ollut vaikeuksia käydä talossa,
vaikka hän oli ollut niin väkivaltainen.
Yksityiskohdat ovat tärkeitä, jotta ymmärrämme, miksi hän teki niin.
Se ei ollut hetken mielijohde.
Hän ei lyönyt naista kerran, eikä tämä lyönyt päätään.
Minusta Deryl Madison oli sadistinen.
Hän suunnitteli sen aiemmin, ollessaan naisen kotona tai molempia.
Hänellä ei ollut kiire.
NAAPURIT TUNNISTIVAT MADISONIN, JA HÄNET PIDÄTETTIIN HUHTIKUUN 9. 1988
OIKEUDESSA VALAMIEHISTÖ TOTESI HÄNET SYYLLISEKSI TÖRKEÄÄN MURHAAN
TEXAS A&M -YLIOPISTO
PÄÄTÖKSEN JÄLKEEN SEURASI TUOMIOVAIHE
PSYKOLOGIAN RAKENNUS
Kiitos kun tulitte.
Käsittelemme tällä kurssilla -
lyhyesti kuolemanrangaistusta -
ja mielenterveystodisteiden roolia -
sellaisissa tapauksissa.
TEXASISSA TÖRKEISSÄ MURHATAPAUKSISSA HARKITAAN KUOLEMANRANGAISTUSTA
Se riippuu lieventävistä todisteista, joita valamiehistö voi harkita -
päättääkseen, ettei joku ansaitse kuolemanrangaistusta.
Olen John Edens.
Olen koulutukseltani oikeuspsykologi -
ja olen professorina Texas A&M -yliopistossa.
Olen tutkinut ja konsultoinut täällä törkeitä murhatapauksia -
noin 20 vuotta.
Kyse on ihmisestä, joka on jo tuomittu -
kuolemaan tai elinkautiseen ilman ehdonalaisen mahdollisuutta.
MADISONIN ASIANAJAJAT TOIMITTIVAT LIEVENTÄVIÄ TODISTEITA
ESTÄÄKSEEN KUOLEMANRANGAISTUKSEN
NIIDEN JOUKOSSA OLI TIETOJA MADISONIN VAIKEASTA MENNEISYYDESTÄ
Tällaisessa murhatapauksessa -
puolustus keskittyy tyypillisesti -
mahdollisiin psykologisiin tekijöihin,
jotka esittävät syytetyn myönteisemmässä valossa.
Kyse ei ole kenenkään vapauttamisesta,
syyttömyydestä tai rangaistuksen estämisestä -
vaan siitä, ettei hän ansaitse kuolla Texasin käyttämän tuomiolain perusteella.
PUOLUSTUKSEN AVAINTODISTE OLI PSYKOLOGI WENDALL DICKERSONIN RAPORTTI
HÄN ARVIOI MADISONIN ENNEN TUOMIOTA
JA HAVAITSI HÄNELLÄ OLLEEN USEITA VAKAVIA MIELENTERVEYSONGELMIA
Tri Dickerson sanoi,
että Derylillä oli dissosiatiivinen identiteettihäiriö.
…HÄN KÄRSII PAHASTA EPÄSOSIAALISUUDESTA…
Pääoire -
on ainakin kahden -
eri persoonan läsnäolo samassa ihmisessä.
Ne voivat enimmäkseen toimia -
täysin erillään toisistaan.
Sitä on kutsuttu monipersoonahäiriöksi.
…VAIKEAA YMMÄRTÄÄ TUNTEIDENSA JA TEKOJENSA VÄLINEN YHTEYS…
Tri Dickersonin arvion perusteella -
Derylin persoonallisuus on pirstoutunut -
eri osiksi ja hänen kykynsä hallita käytöstään -
on aika selvästi vähäinen.
MADISONIN TUHOPOLTTO
Olin noin 14-vuotias.
Olin tunnilla.
Kaikki tuijottivat minua.
Opettaja kysyi, kenen kanssa puhuin. Vastasin:
"Miten niin? En puhunut kellekään."
Kaikki tuijottivat minua, ja minä puhuin.
En tiennyt, että minä -
puhuin. En tiennyt sitä.
Se oli varmasti toinen persoona.
Se vain ilmestyy yhtäkkiä.
Hän kuvailee dissosiaatio- ja depersonalisaatio-oireita.
On epätavallista, että hän puhuu itsekseen tietämättä sitä.
Se on tyypillistä niille, joiden yhteys -
osiin itsestään on kadonnut.
En tiedä, miksi tapoin neiti Jolivetin.
En todellakaan.
Se on kuin raivoa.
Raivokohtaus alkaa tyhjästä.
Hän ei tehnyt minulle mitään, mutta…
Miksi tapoin hänet?
Onko Deryl moraalisesti vastuussa ja ansaitsee kuolemanrangaistuksen?
Jos hyväksyn sen,
miten tri Dickerson kuvailee Derylin mielentilaa,
se vaikuttaa minusta tärkeältä lieventävältä tekijältä,
joka juryn pitäisi huomioida.
Minun olisi ollut vaikeaa -
perustella itselleni,
että hän olisi ansainnut kuolemanrangaistuksen.
Jos voisin siirtää taikasauvan avulla Derylin paikkaan,
jonne hän minusta kuuluisi,
siirtäisin hänet psykiatriseen vankisairaalaan -
enkä laittaisi häntä vankilaan.
Mutta taikasauvaa ei ole.
KUULTUAAN LIEVENTÄVÄT TODISTEET VALAMIEHISTÖN PITI PÄÄTTÄÄ,
OLIKO MADISON VAARAKSI YHTEISKUNNALLE
Texasin kuolemanrangaistuslaki on lähes ainutlaatuinen USA:ssa.
Valamiehistön pitää vastata kahteen kysymykseen.
Ensinnäkin, oliko syytetyn teko -
tahallinen ja aiheuttiko se uhrin kuoleman?
Sitten juryn täytyy päättää yksimielisesti,
että syytetty on jatkuvasti vaaraksi yhteiskunnalle.
Jos he ovat yhtä mieltä molemmista asioista,
siitä seuraa kuolemantuomio.
Kyse on kolikonheitosta elämän ja kuoleman välillä.
KAPTEENI
Olen James W. Marquart.
Olen sosiologi ja kriminologi.
Todistin Deryl Madisonin tapauksessa -
asiantuntijana tulevan vaarallisuuden osalta.
YLIKONSTAAPELI JIM MARQUART ONNEA MATKAAN
Deryl oli täysin vastuussa murhasta.
Siitä ei ole epäilystäkään.
Mutta onko tapauksessa rangaistuksen suhteen lieventäviä tekijöitä?
Uskon, että on.
Deryl kasvoi köyhässä mustassa perheessä.
Hänen isänsä oli hyvin väkivaltainen.
Hänellä oli kolme sisarusta. Kaikkia neljää lasta -
kohdeltiin kamalasti. Useat heistä kuolivat nuorina.
Hän ei koskaan oppinut sitä, miten ollaan ihmisiä.
Hänen oli vaikea sopeutua tavalliseen elämään.
Hän joutui tielle,
jolla hänellä ei ollut mitään mahdollisuutta selvitä.
Jos tutkitaan Houstonia rikoksen tapahtumahetkellä,
siellä oli valtavasti kokaiinia.
Kaupunkia riivasi väkivaltarikosten epidemia.
Muistan uutiset.
Joka ilta tapahtui murhia.
Se oli jokapäiväistä.
Se oli kuin lumipallo tai juna alamäessä ilman kuljettajaa.
Hän ajautui sen mukaan.
Jos olisin ollut juryn jäsenenä,
kun kaupungissa tapahtui niin paljon murhia,
en olisi varmaan antanut hänelle armoa.
HUOLIMATTA LIEVENTÄVISTÄ SEIKOISTA, KESÄKUUN 23. 1989 -
VALAMIEHISTÖ TUOMITSI DERYL MADISONIN KUOLEMAAN
Uskokaa tai älkää,
en tuntenut mitään, kun sain kuolemantuomion.
En tiennyt, miltä sen olisi pitänyt tuntua.
En tiedä, miksi niin on.
Kun äitini, veljeni ja siskoni kuolivat,
en itkenyt yhtään.
En tiedä, miltä tuntuu -
olla rakastettu.
En tiedä, millaista se on.
En osaa kertoa sitä.
Hänen olosuhteensa olivat huonot -
lähes syntymästä saakka, koska hänellä oli ongelmia koulussa ja kotona.
Addiktio ja kaikki muu tekee vainoharhaiseksi.
Kokaiiniriippuvaiset käyttäytyvät vaarallisesti.
Se tuhosi kaikki puskurit ja estot hänen mielestään.
Hän näki naisen vain kohteena eikä edes ajatellut sitä.
Hän teki impulsiivisen -
päätöksen ja teki tekonsa ajattelematta seurauksia.
Hän ei ole väkivaltainen ammattirikollinen.
Seuraavana päivänä olisi voinut tapahtua myymälävarkaus.
Hänellä ei ole taipumusta väkivaltaan,
joten hän ei ole uhka tulevaisuudessa.
BRUCE SMITH SR. -PALKINTO
Ymmärrän, että hän teki kamalan rikoksen,
mutta kuolemanrangaistus ei ollut oikea tuomio silloin.
En usko sitä.
TERVETULOA KATYYN
TERVETULOA FABULOUS GRINGO'S TEX-MEX -RAVINTOLAAN
Tutkijana -
uskon täysin oikeusjärjestelmäämme.
Teemme tutkimukset mahdollisimman hyvin.
Syyttäjät käyvät oikeutta,
ja todisteet esitetään valamiehistölle.
He kuuntelevat molempia puolia, todisteita ja tekevät päätöksen.
He julistivat hänet syylliseksi ja antoivat hänelle kuolemanrangaistuksen.
BEULAH JOLIVETILLA EI OLE ELÄVIÄ LÄHEISIÄ PERHEENJÄSENIÄ
Näen yhä neiti Jolivetin makaavan lattialla -
siinä kunnossa.
Se auttaa minua puhumaan hänen puolestaan.
Tässä vaiheessa vain me edustamme neiti Jolivetia.
Tiedän, miltä hänen viimeiset hetkensä näyttivät.
En halua, että sitä unohdetaan.
ITALIA
Olin todistajana kahdessa teloituksessa.
Olin ensimmäinen italialaisnainen, joka teki niin Amerikassa.
Se oli hyvin vaikeaa,
koska voimme nähdä sen -
mutta emme voineet tehdä mitään kuolevan hyväksi.
Se on kokemus,
joka jää mieleen ja sydämeen koko loppuelämäksi.
Olen Michela Mancini,
Italian kuolemanrangaistuksen vastaisen liiton varajohtaja.
Italialaisena liittona yritämme auttaa monia vankeja -
erityisesti Yhdysvalloissa,
koska se on viimeinen demokratia, jossa on kuolemanrangaistus.
Tarkoituksemme on käydä siellä -
ja auttaa heitä ymmärtämään,
ettei se ehkä ole oikea ratkaisu.
Olemme maailmankansalaisia.
Meidän pitää huolestua siitä,
mitä muissa maissa tapahtuu.
VIIMEISTEN 30 VUODEN AIKANA
MICHELA ON AUTTANUT USEITA KUOLEMAANTUOMITTUJA
KUULTUAAN MICHELAN TYÖSTÄ MADISON KIRJOITTI HÄNELLE
Sain ensimmäisen kirjeen Deryl Madisonilta -
vuonna 1995.
Aloin kirjoittaa hänelle takaisin.
Me jatkoimme kirjeenvaihtoa.
Vuonna 1996 -
kävin hänen luonaan ensimmäisen kerran.
Siitä lähtien hän on ollut perheenjäseneni.
Vakuutuin siitä,
että halusin auttaa häntä,
koska Deryl oli tosi yksin -
eikä kukaan huolehtinut hänestä.
Ainoa kerta, kun en voinut katsoa häntä silmiin,
oli päivä sen jälkeen,
kun näin sen kuolleen naisen kuvan.
Jos joku olisi tappanut isoäitini,
olisin halunnut tappajan joutuvan vankilaan.
Mutta vierailun aikana -
puhumalla ja kuuntelemalla -
häntä -
ymmärsin,
että edessäni -
ei ollut enää sen rikoksen tekijä.
Hän oli ystäväni Deryl.
VUONNA 2001 VIIDEN VUODEN YSTÄVYYDEN JÄLKEEN
MICHELA KUULI, ETTÄ DERYL TELOITETTAISIIN KUUKAUDEN SISÄLLÄ
Halusin pelastaa hänen henkensä.
En välittänyt keinosta.
Kolme viikkoa ennen teloitusta -
yritimme löytää nopeasti hyvän asianajajan,
joka voisi auttaa häntä -
konkreettisella tavalla.
Meillä kävi onni, kun löysimme Mayer Brownin.
He lupasivat auttaa häntä ilmaiseksi.
Kun he saivat kaikki asiakirjat, he ymmärsivät heti,
että he voisivat auttaa Deryliä.
MADISONIN UUDET ASIANAJAJAT ESITTIVÄT MENESTYKSEKKÄÄSTI,
ETTEI LIEVENTÄVIÄ ASIANHAAROJA OLTU HARKITTU KUNNOLLA
MADISON SAI VALITA UUDEN TUOMIO-OIKEUDENKÄYNNIN
TAI MAHDOLLISUUDEN JÄÄDÄ LOPPUELÄMÄKSEEN VANKILAAN
Deryl oli hyvin peloissaan.
Kun joku pelkää,
on tosi vaikeaa -
ajatella, valita tai päättää mitään.
Mutta vaarana oli se, että toinen valamiehistö -
olisi voinut vahvistaa kuolemantuomion.
Hän ei halunnut palata oikeuteen.
Ajateltuaan asiaa kovasti -
hän hyväksyi elinkautisrangaistuksen.
VUONNA 2009 OLTUAAN KUOLEMANSELLISSÄ 20 VUOTTA
DERYL MADISON TUOMITTIIN ELINKAUTISEEN VANKEUTEEN ILMAN EHDONALAISTA
Yllätyin, kun kuulin tuomion muuttuneen.
Olen pettynyt,
koska minusta oikeusjuttu oli hyvä.
Järjissäni en olisi tehnyt sitä.
Tiedätkö?
Uskon, että sisälläni on joku toinen.
Ehkä johtuu huumeista,
että toinen persoonani tulee esiin.
Ihan kuin kuulisin toisen äänen sanovan:
"Sinä teit sen."
Mietin, etten tehnyt sitä.
Ihan kuin pelaisin peliä itseni kanssa.
Uskon, että Deryl ja jotkut muut, jotka ovat vankilassa -
ja varsinkin kuolemanselleissä,
ovat oppineet järjestelmässä, mitä pitää sanoa.
Vangitsemamme ihmiset sanovat usein, että kyse oli mielenterveydestä,
kasvatuksesta, lapsuuden traumoista,
huumeaddiktiosta tai muista myöhemmin keksityistä syistä,
jotka aiheuttivat heidän tekonsa.
Uskon, että kun Deryl sanoo olleensa silloin mielisairas -
ja toisen persoonan tehneen sen,
hän ajattelee niin nykyään muttei sen tapahtuman aikoihin.
Ehkä hän katuu sitä nyt,
mutta se ei tuo neiti Jolivetia takaisin.
Hän ei saa elää loppuelämäänsä.
Se ei poista kipua ja väkivaltaa, joista hän kärsi miehen käsissä,
kun tämä teki sen.
Neiti Jolivet ansaitsee sen,
että Deryl tuomitaan kuolemaan teostaan,
koska hän teki sellaisen rikoksen tapettuaan naisen.
Minusta hän ei ansaitse elinkautista ilman ehdonalaista.
PAKOLLISEN 90 PÄIVÄN TAUON JÄLKEEN TEXASIN VANKEINHOITOLAITOS
SALLI TOISEN HAASTATTELUN DERYL MADISONIN KANSSA
Kun kuulin oikeudenkäynnin aikana kaikki todistajanlausunnot -
ja ajattelin elämääni -
ja tekoani,
ansaitsin silloin kuolemanrangaistuksen.
Ei saa tappaa ketään, joka on elänyt niin kauan.
Siitä ansaitsee rangaistuksen. Ansaitsin teostani kuolemanrangaistuksen.
Ymmärrän sen.
Laki on sellainen.
Olen lukkojen takana loppuikäni. En pääse ikinä ulos.
Tiedäthän…
En ole hirviö -
mutta tein rikoksen ja saan maksaa siitä.
Deryl meni sisään ja ulos ainakin kolmesti,
lähti sieltä ja myi tavarat huumekauppiaalle.
Minusta Deryl Madison oli sadistinen.
Hän suunnitteli sen aiemmin, ollessaan naisen kotona tai molempia.
Hänellä ei ollut kiire.
Onko hän tapaustani tutkinut rikospoliisi?
He kyselivät minulta,
ja kerroin tarkkaan, mitä tein.
En valehdellut mistään.
Vein talosta tavaroita.
En suunnitellut sitä etukäteen -
mutta kun menin sisälle ja hän oli kuollut,
otin sieltä tavaroita.
Myin ne, jotta voin ostaa crackiä.
Ajattelin kuin narkomaani. Pääni oli sekaisin.
Olin huumeriippuvainen ja halusin niitä.
Siitä oli kyse.
En suunnitellut neiti Jolivetin murhaa.
Se tapahtui ollessani siellä ja ihan yhtäkkiä.
Se oli eri asia.
Kun olin siellä, koko ajattelutapani muuttui.
En pidä itseäni pahana,
mutta meidän pitää maksaa -
velkamme yhteiskunnalle, kun teemme väärin.
En ehkä pidä siitä,
mutta sitä saa, mitä tilaa.
Isoäitini sanoi minua synnyttyäni Bubbaksi.
Sanon toista persoonaani siksi.
Bubba ei ehkä -
ole toinen minäni -
vaan ennemminkin kuin Jekyll ja Hyde.
Hän aiheuttaa minulle ongelmia.
Hän…
Kuin kyselisin asioista itseltäni.
"Miksi hitossa teit noin?"
Herään keskellä yötä ja kävelen sellissäni edestakaisin.
Hän sanoo:
"Etkö saa unta?"
Se on hullua. En tiedä…
Toivottavasti hän ei tee mitään tyhmää.
Se ei ole pelottavaa, koska olen täällä.
Se olisi eri asia ulkona.
Tekstitys: Petri Nauha