Već sam davno trebao biti mrtav.
Svi u mojoj obitelji su mrtvi, osim mene.
Uvijek sam se pitao zašto.
Zašto sam ja još živ?
Ja sam crna ovca obitelji.
Samo sam ja uzrokovao nevolje.
U AMERIČKIM ZATVORIMA IMA VIŠE OD 135 000 OSUĐENIH UBOJICA
VIŠE OD 25 % NJIH IMA DIJAGNOSTICIRANU OZBILJNU MENTALNU BOLEST
OVO JE PRIČA ZATVORENIKA BR. 1585559
Zapravo mislim da se još netko osim mene poigrava s mojim umom.
Jasno mogu reći da stvari koje sam učinio…
Mnogo toga se ne sjećam, ne znam ni kako sam završio ondje.
Kao da čujem drugi glas koji govori:
„Da, ti si to učinio.”
Znate.
A ja kažem: „Ne, nisam ovo učinio.”
Kao da igram igru sam sa sobom.
NETFLIXOVA SERIJA
NETKO DRUGI
Da.
DRUGOG TRAVNJA 1988. DERYL MADISON NASMRT JE IZBO 81-GOD. BEULAH JOLIVET
Naravno.
MADISON JE TVRDIO DA JE DOŽIVIO PSIHOTIČNU EPIZODU
U redu je.
Ja sam Deryl Wayne Madison.
Rođen sam 29. kolovoza 1958. godine u Monroeu u Louisiani.
U zatvoru sam već 33 godine
zbog zločina koji sam počinio
u svojoj četvrti
1988. godine.
Odrastao sam u Teksasu.
Moja je majka bila
medicinska sestra.
Bila je marljiva žena, kršćanka.
Bolje sam se slagao s majkom nego s ocem.
Tata i ja smo se prepirali otkad sam imao pet godina.
Nikad se nisam slagao s njim.
Dobio sam mnogo batina od tate.
Mnogo.
Uglavnom produžnim kablovima i daskama.
Mnogo sam puta otišao i nisam se vratio.
Znate…
Bilo je sve gore i gore.
Kad sam prvi put izazvao požar,
zapalio sam kalendar na zidu.
Zapalio sam ga.
Samo sam sjedio i gledao ga.
Od tog trenutka
postao sam opsjednut vatrom.
Ne znam je li to bila agresija
koju sam naslijedio od tate. Ne znam.
Ali…
Zapravo sam poludio.
U tinejdžerskim godinama,
s 12 ili 13 godina,
zapalio sam mnogo zgrada.
Mnogo praznih kuća.
Dok su ti požari trajali,
neki ljudi misle da sam lud,
ja sam masturbirao.
A kad završim…
U redu.
Dobro sam. I otišao bih.
Znate.
To je čudno.
Da sam stajao ondje
i masturbirao dok požar traje.
Tko to radi?
Razumijete.
Kao da čujem drugi glas koji govori:
„Vrijeme je za požar.
Vrijeme za požar.”
Rekao bih da je to netko drugi.
Osjećam kao da je u meni bio još netko, osim mene.
Jednom sam zapalio vlastitu kuću.
Svi su otišli u crkvu.
Zapalio sam vatru, vratio se u krevet
i legao.
Ostao sam ondje.
Odjednom me vatrogasac izvukao iz kreveta
iz kuće koja je bila puna dima.
Pitali su: „Tko je zapalio kuću?” „Ne znam.”
Saznao sam da sam to bio ja.
Jesam li to bio ja ili netko drugi?
Ne znam, ne mogu vam reći.
Ja to ne radim.
To je morao biti netko drugi. Ja to ne radim.
Počeo sam pušiti travu i piti vino kad sam imao 12 godina.
Onda sam počeo uzimati Valium i Dexedrine
i hodao po zgradama.
Kad radim takve stvari, jako sam odvažan.
Kao da imam tri metra i počnem raditi stvari.
Kad sam imao 16 godina,
šetao sam ulicama Houstona.
Uzbuđivale su me razne stvari.
Ušao bih u trgovinu i ukrao nešto
ili bih ukrao novac od nekoga.
GODINE 1977., KAD JE IMAO 19 GODINA, ZAVRŠIO JE U ZATVORU ZBOG NIZA ZLOČINA
Izašao sam 1983. godine.
Imao sam posao u stambenom kompleksu.
Bilo je dobro dok je trajalo, ali tada sam počeo pušiti crack.
Da bih mogao održavati tu naviku,
pljačkao sam i krao kao lud.
Tad mi je život krenuo nizbrdo.
GODINE 1988. MADISON JE ŽIVIO U FIFTH WARDU BLIZU 81-GOD. BEULAH JOLIVET
Tog dana,
bilo je to u travnju,
hodao sam ulicom.
Imao sam oko 1800 dolara u džepu.
I oko 85 grama kokaina.
A gđica Jolivet sjedila je na trijemu.
Mahnuo sam joj, a ona je uzvratila.
Preskočio sam ogradu i sjeo na trijem s njom.
Razgovarali smo o vremenu, o raznim stvarima.
Kako je vrt i sve to.
Prije sam pomagao čistiti garaže i dvorišta.
Ništa mi nije trebalo tog dana.
Imao sam sve što sam htio.
Samo sam sjedio ondje.
Odjednom sam pukao i sve se promijenilo.
Ustala je i pitala: „Spreman?” Rekao sam da jesam.
Ustao sam i pomogao joj da uđe, držao sam joj vrata
i iz nekog prokletog razloga
gurnuo sam je u kuću.
Znate…
Gurnuo sam je unutra i udarila je o pod.
Udario sam je tri ili četiri puta.
Vrištala je.
Odvukao sam je straga, utrčao sam i izvadio nož iz kuhinjske ladice.
Dvaput sam je ubo.
Samo tako…
Ne znam što je to bilo. Ne znam zašto sam to učinio.
Onda sam sjeo na pod.
Samo sam sjedio pokraj nje.
Rekli su mi da sam uradio mnogo sranja, da sam uništio kuću.
Nisam vjerovao jer nisam nikome uništio kuću.
Barem mislim da nisam.
Bio sam toliko nadrogiran da ne znam što sam učinio. Ne znam.
Trčao sam jako daleko, trčao sam dok više nisam mogao trčati.
Sjeo sam na pločnik
na križanju ulica Tuam i Main.
I sinulo mi je da sam nekoga ubio.
Ne, nisam nikoga ubio.
Nisam mogao nikoga ubiti, zar ne?
TEKSAS
Fifth Ward vrlo je stara zajednica
koja je osnovana u Houstonu prije mnogo godina.
Kad se 1988. godine dogodilo to ubojstvo,
ovdje se prodavalo mnogo droge.
I nisam sigurna je li se to mnogo promijenilo kroz sve ove godine.
Ja sam narednica Sharon Evans
i bila sam jedna od detektivki u slučaju Beulah Jolivet.
TIJELO BEULAH JOLIVET OTKRIVENO JE DVA DANA NAKON UBOJSTVA
Kao istražitelji,
mi smo zastupnici žrtava
u svim zločinima kojima se bavimo.
Dok ovo radim,
osjećam se kao zastupnica gđice Jolivet.
O gđici Jolivet smo saznali,
kao rezultat ove istrage,
da je godinama živjela u ovom domu…
ISTRAŽITELJICA
…i da su je susjedi poznavali i poštovali.
Za mene istraga počinje čim izađem iz auta.
Kad dođem do ulaznih vrata i otvorim ih,
moj je posao detaljno zapisati sve u toj kući.
Sve.
Od trenutka kad sam ušla znala sam da će biti brutalno.
Na podu je bilo krvi.
Bilo je nekoliko zuba žrtve
bili su uočljivi u krvi, na podu, u tepihu.
Krvave mrlje protezale su se od tog mjesta u hodnik i kroz cijelu kuću.
Nedostajao je radio sa stola.
Udavio ju je kablom tog radija. Kabel je još bio ondje.
Na podu blizu nje bio je i krvavi nož
kojim ju je dvaput ubo u leđa.
Prema obdukciji,
te dvije ubodne rane bile su smrtonosne.
Tako znate da je brutalizirao gđicu Jolivet kroz njezin dom.
Udarao ju je nogama i rukama, davio ju je kablom,
stavio joj je grijač na noge…
To nisu bili događaji koji su je ubili.
To su bili događaji koji su je brutalizirali u vlastitom domu.
Pregledao je sve u kući gđice Jolivet
da pronađe stvari koje je mogao prodati.
Navukao je zavjese u svakoj sobi
kako bi u kući mogao provesti koliko god mu je vremena potrebno
da pregleda sve njezine stvari.
Deryl je barem tri puta ulazio i izlazio iz kuće.
Napustio je kuću, obišao je nekoliko kuća u susjedstvu
i prodao te stvari jednom od dilera.
Nije mu bio problem ulaziti i izlaziti iz njezine kuće,
iako je tako brutalno postupao s njome.
Ti su detalji vrlo važni za razumijevanje toga tko je on i zašto je to učinio.
To se nije dogodilo u tom trenutku.
Nije ju jednom udario, a ona je udarila glavom o stolić i umrla.
Po mome mišljenju, Deryl Madison bio je vrlo sadističan.
Isplanirao je ovo u svojoj glavi, dok je bio u kući ili oboje.
Ali nije mu se žurilo.
MADISONA SU IDENTIFICIRALI SUSJEDI I UHIĆEN JE 9. TRAVNJA 1988. GODINE
POROTA JE MADISONA PROGLASILA KRIVIM ZA UBOJSTVO S PREDUMIŠLJAJEM
SVEUČILIŠTE A&M U TEKSASU
NAKON PRESUDE POROTE SUĐENJE JE UŠLO U FAZU IZRICANJA PRESUDE
ZGRADA PSIHOLOGIJE
Hvala vam što ste došli.
Na predavanju ćemo se baviti
kratkim pregledom smrtne kazne
i uloge koju dokazi o mentalnom zdravlju imaju u ovakvim slučajevima.
U TEKSASU SE SMRTNA KAZNA RAZMATRA U SVIM SLUČAJEVIMA UBOJSTVA S PREDUMIŠLJAJEM
…i vrti se oko olakotnih dokaza koje porota može uzeti u obzir
tijekom odlučivanja je li netko zaslužio smrtnu kaznu.
Zovem se John Edens.
Po struci sam forenzički psiholog
i profesor sam na Sveučilištu A&M u Teksasu,
ali i istražitelj i konzultant u slučajevima ubojstava s predumišljajem
posljednjih 20 godina.
Govorite o nekome tko je već osuđen
ili na smrt ili na doživotni zatvor bez mogućnosti uvjetne kazne.
MADISONOVI ODVJETNICI PREDALI SU OLAKOTNE DOKAZE
U SVRHU ODBACIVANJA MOGUĆNOSTI SMRTNE KAZNE
SADRŽAVALI SU INFORMACIJE O MADISONOVOJ PROBLEMATIČNOJ PROŠLOSTI
ETIKA FORENZIČKE PSIHOLOGIJE
U ovakvom slučaju
uloga obrane obično se usredotočuje
na psihološke čimbenike, ako postoje,
koji predstavljaju okrivljenika u pozitivnijem svjetlu.
Ne govorimo o oslobađanju ljudi,
ne govorimo da su nevini ili da ne zaslužuju biti kažnjeni…
PROFESOR, PSIHOLOG KONZULTANT
…već da prema teksaškom zakonu ne zaslužuju umrijeti.
KLJUČNI DOKAZ ZA OBRANU
BILO JE IZVJEŠĆE PSIHOLOGA DR. WENDALLA DICKERSONA
PROCIJENIO JE MADISONA PRIJE PRESUDE
I OTKRIO DA IMA EKSTREMNIH MENTALNIH PROBLEMA
PRAVO I MENTALNO ZDRAVLJE
Dr. Dickerson rekao je da Deryl pati od disocijativnog poremećaja identiteta.
…PATI OD NESOCIJALIZACIJE…
Primarni je simptom prisutnost…
…POREMEĆAJ OSOBNOSTI…
…barem dvije odvojene osobnosti koje žive u istoj osobi
i koje mogu djelovati
potpuno odvojeno jedna od druge.
Ljudi su to u prošlosti nazivali poremećajem višestruke osobnosti.
…JEDAN DIO NESVJESTAN JE ONOGA ŠTO DRUGI RADI…
…TEŠKO SHVAĆA VEZU IZMEĐU OSJEĆAJA I ONOGA ŠTO RADI…
Prema procjeni dr. Dickersona,
Derylova osobnost fragmentirana je na različite dijelove
i njegova sposobnost da kontrolira svoje ponašanje je oslabljena.
Imao sam oko 14 godina.
Bio sam na nastavi.
Svi su u učionici zurili u mene.
Nastavnik je rekao:
„S kim razgovaraš?”
„Kako to mislite? Ni s kime.”
Svi su me u učionici promatrali,
ali nisam bio svjestan…
da govorim.
Nisam znao.
Znam da je to neka druga osobnost.
Samo se odjednom pojavi.
Opisuje simptome disocijacije i depersonalizacije.
Činjenica da razgovara sam sa sobom i to ne shvaća pomalo je neobična.
To sigurno ukazuje na nekoga tko je dislociran
ili fragmentiran od dijelova sebe.
Ne znam zašto sam ubio gđicu Jolivet.
Zaista ne znam.
To je poput bijesa.
Nalet bijesa koji je došao niotkuda.
Nikad mi ništa nije učinila. Znate, ali…
Zašto sam je ubio?
No je li Deryl dovoljno moralno odgovoran da zaslužuje smrt?
Ako uzmem u obzir
kako dr. Dickerson opisuje Derylovo mentalno stanje,
za mene je to onda ogroman olakotan čimbenik
koji porota treba uzeti u obzir.
Bilo bi mi jako teško iznijeti slučaj
da je to osoba koja je prikladna za smrtnu kaznu.
Da imam čarobni štapić i da mogu staviti Deryla
na mjesto gdje bi bilo najrazumnije da netko poput njega bude,
to bi onda bila forenzičko-psihijatrijska bolnica, a ne zatvorski sustav.
Ali nemam čarobni štapić.
NAKON PREDSTAVLJANJA OLAKOTNIH DOKAZA POROTA JE MORALA ODLUČITI
JE LI MADISON I DALJE OPASNOST ZA DRUŠTVO
TEKSAS
Teksaški zakon o ubojstvu s predumišljajem gotovo je jedinstven u SAD-u
i porota mora odgovoriti na dva pitanja.
Prvo, je li čin optuženika…
Je li to bilo namjerno? Je li to uzrokovalo smrt pojedinca?
Sljedeći korak je da porota mora jednoglasno odlučiti
da okrivljenik predstavlja stalnu prijetnju društvu.
Ako se slože oko prvog i drugog posebnog pitanja,
to automatski rezultira smrtnom kaznom.
Sve se svodi na bacanje novčića.
Ili život ili smrt. To je to.
Ja sam James W. Marquart
i po struci sam sociolog i kriminolog.
Svjedočio sam u slučaju Deryla Madisona
kao stručnjak za određeno područje buduće opasnosti.
NAREDNIK JIM MARQUART SRETNO - OD PRIJATELJA
Prvo, Deryl je u potpunosti odgovoran za ovo ubojstvo.
U to nema sumnje.
Ali postoje li olakotni čimbenici u smislu kazne?
KONZULTANT SOCIO-KRIMINOLOG
Potpuno vjerujem da postoje.
DESEGREGACIJA TEKSAŠKOG ZATVORSKOG SUSTAVA
Deryl je odrastao u siromašnoj afroameričkoj obitelji.
Otac mu je bio zlostavljač.
VIKTIMIZACIJA DJECE
Imao je još troje braće i sestara i svi su bili užasno tretirani.
Mislim da je nekoliko njih umrlo u ranim godinama.
Nikad se nije posve socijalizirao,
ne zna kako biti ljudsko biće.
Bilo mu se teško prilagoditi u svakodnevnom životu
i to ga je poslalo na put…
Nije imao šanse.
Nikakve šanse.
Ako pogledate kontekst Houstona u vrijeme zločina…
Houston je bio pun kokaina.
Vidjeli ste epidemiju nasilnih zločina u samom gradu.
Sjećam se vijesti.
Svake je noći bilo novo ubojstvo.
To se događalo svaki dan.
Poput snježne kugle ili vlaka koji ide nizbrdo, no bez vozača.
On se našao pred time.
Da sam u to vrijeme sjedio u poroti,
a sva se ta ubojstva događaju po gradu,
vjerojatno bi mislio: „Neću biti blag prema tebi.”
UNATOČ OLAKOTNIM DOKAZIMA, 23. LIPNJA 1989. GODINE
POROTA JE DERYLA MADISONA OSUDILA NA SMRT
Vjerovali ili ne,
ništa nisam osjećao kad su mi dali smrtnu kaznu.
Nisam znao što da osjećam. Ništa ne osjećam.
Ne znam zašto je tako.
Kad mi je mama umrla, braća, sestre…
Ni za koga nisam pustio suzu.
Ne znam kako je to
kad te ljudi vole.
Ne znam. Ne znam što je to.
Ne bih vam mogao reći što je to.
Sve je bilo protiv njega otkad se rodio.
Imao je problema u školi i doma.
Ako si ovisan, paranoičan si.
Ljudi s ovisnošću o kokainu počnu se rizično ponašati.
To je u njegovoj glavi uništilo ono što bi ga trebalo zaustaviti.
Vidio ju je kao metu i krenuo na nju. Nije ni razmislio.
Donio je impulzivnu…
Impulzivnu odluku da to učini bez razmišljanja o posljedicama.
Nije profesionalni nasilni kriminalac.
Neorganiziran je, sutra bi mogao krasti u dućanu.
Nema te nasilne sklonosti s kojima bi predstavljao prijetnju u budućnosti.
NAGRADA BRUCE SMITH STARIJI
Shvaćam da je počinio grozan zločin. Razumijem to.
Ali smrtna kazna nije bila primjerena u tom slučaju.
Ne vjerujem da jest.
DOBRO DOŠLI U KATY
DOBRO DOŠLI U GRINGO'S
Kao istražiteljica,
potpuno vjerujem u naš pravosudni sustav.
Istražujemo najbolje što možemo.
Tužitelji prolaze kroz proces suđenja
i svi su dokazi predstavljeni poroti.
Porota sluša obje strane i sve što im je predstavljeno
i oni donose odluku.
Nisu imali problema proglasiti ga krivim
i osuditi na smrt.
BEULAH JOLIVET NEMA ČLANOVE UŽE OBITELJ
Još vidim kako gđica Jolivet leži na podu
u onom stanju kakvom je bila.
To mi pomaže da sjedim ovdje i govorim u njezino ime.
U ovom trenutku jedini smo ljudi koji zastupaju gđicu Jolivet.
Znam kako su izgledali njezini posljednji trenuci
i ne želim da se taj dio zaboravi.
ITALIJA
Svjedočila sam dvama pogubljenjima.
Bila sam prva Talijanka koja je svjedočila smaknuću u Americi.
Bilo je jako teško
jer možeš gledati,
ali ne možeš učiniti ništa za osobu koja umire.
To je iskustvo
koje ćete imati u svom umu i srcu cijeli život.
Ja sam Michela Mancini,
potpredsjednica Talijanske koalicije za ukidanje smrtne kazne.
Kao Talijanska koalicija pokušavamo pomoći mnogim zatvorenicima,
posebice onima u Sjedinjenim Državama…
DERYLOVA PRIJATELJICA
…jer to je posljednja demokracija koja ima smrtnu kaznu.
Naša je namjera otići onamo
i pomoći im da shvate
da to možda nije pravo rješenje.
Mi smo građani svijeta.
Mora nas brinuti
što se događa u drugoj državi.
U PROTEKLIH 30 GODINA
MICHELA JE POMOGLA VIŠE ZATVORENIKA KOJI SU ČEKALI SMRTNU KAZNU
NAKON ŠTO JE ČUO ZA MICHELIN RAD, MADISON JOJ JE PISAO
Prvi put kad sam primila pismo Deryla Madisona,
bilo je to 1995. godine.
Počela sam mu odgovarati.
Nakon toga nastavili smo se dopisivati,
a 1996. godine
otišla sam ga prvi put posjetiti.
Otad je postao dio moje obitelji.
Ono što me uvjerilo
da mu pomognem
činjenica je da je Deryl bio sam
i nitko se nije brinuo za njega.
Jedini put kad nisam mogla pogledati Deryla u oči
bilo je dan nakon što sam vidjela
fotografije gospođe koja je umrla.
Da je netko ubio moju baku,
htjela bih da ta osoba ostane u zatvoru zbog onog što je učinila.
Ali tijekom posjeta,
tijekom razgovora i slušanja onoga što je govorio,
shvatila sam, u tom trenutku,
da ono ispred mene
nije počinitelj tog zločina.
Bio je to moj prijatelj Deryl.
GODINE 2001., NAKON PET GODINA PRIJATELJSTVA,
MICHELA JE SAZNALA DA ĆE MADISON BITI POGUBLJEN UNUTAR MJESEC DANA
Htjela sam mu spasiti život.
Nije me bilo briga kako.
Tri tjedna prije datuma pogubljenja
pokušali smo se požuriti i pronaći dobrog odvjetnika,
nekoga tko mu može pomoći
na konkretan način.
Imali smo sreće jer smo našli Mayera i Browna
koji su se ponudili da mu besplatno pomognu.
Kad su dobili svu dokumentaciju,
odmah su shvatili
da mogu učiniti nešto korisno za Deryla.
MADISONOVI NOVI ODVJETNICI USPJEŠNO SU DOKAZALI
DA OLAKOTNE OKOLNOSTI NISU PRAVILNO UZETE U OBZIR NA SUĐENJU
MADISONU JE PONUĐENA PRILIKA ZA NOVO SUĐENJE
ILI MOGUĆNOST DA PROVEDE OSTATAK SVOG ŽIVOTA U ZATVORU
Deryl je bio jako uplašen.
A kad se netko boji,
vrlo je teško
razmišljati i odlučivati o nečemu.
No očito je postojao rizik da će druga porota
potvrditi smrtnu presudu.
Nije htio opet na suđenje.
Nakon mnogo razmišljanja
prihvatio je ostati u zatvoru cijeli život.
GODINE 2009., NAKON 20 GODINA ČEKANJA SMRTNE KAZNE,
MADISON JE OSUĐEN NA DOŽIVOTNI ZATVOR BEZ MOGUĆNOSTI UVJETNE KAZNE
Bila sam iznenađena kad mu je kazna bila izmijenjena.
Razočarana sam
jer mislim da smo tada imali dobar slučaj.
Kao zdrava osoba ne bih to učinio.
Znate?
Mislim da još netko osim mene…
Možda zbog droge,
ta druga osobnost
se pojavljuje.
Kao da čujem drugi glas koji govori:
„Da, ti si to učinio.” Znate?
A ja kažem: „Ne, nisam ovo učinio.”
Kao da igram igru sam sa sobom.
Moje je mišljenje da Deryl, kao i drugi koji su u zatvoru,
pogotovo oni koji čekaju smrtnu kaznu…
Iz sustava su naučili što trebaju reći.
Mislim da je uobičajeno za ljude koje smo zatvorili
da okrive svoje mentalno stanje, odgoj
ili to da su zlostavljani kao djeca.
Imali su ovisnost o drogi i razne razloge
zašto su učinili ta djela.
Kad Deryl kaže da je tada bio psihički bolestan
i da misli da je to bila druga osoba,
mislim da sad tako gleda na to, no da nije tako bilo u ono vrijeme.
Možda se sad malo kaje,
ali to neće vratiti gđicu Jolivet.
To joj ne dopušta da proživi ostatak života.
To ne oduzima bol i brutalnost
koju je pretrpjela od njegovih ruku
u vrijeme počinjenja tog čina.
Gđica Jolivet zaslužuje
da on dobije smrtnu kaznu
za zločin koji je počinio, oduzeo joj život.
Po mom mišljenju, ne zaslužuje doživotnu kaznu.
NAKON OBVEZNE 90-DNEVNE STANKE, TEKSAŠKI ZATVORSKI SUSTAV
DOPUSTIO JE DRUGI RAZGOVOR S DERYLOM MADISONOM
Tijekom suđenja i nakon svega,
nakon saslušanja svjedočanstva i gledajući na svoj život
i što sam učinio…
Da, u tom trenutku zaslužio sam smrtnu kaznu.
Ne možeš oduzeti život
nekome tko je toliko dugo živio.
I zaslužuješ biti kažnjen zbog toga. Ja sam zaslužio smrtnu kaznu.
Da, razumijem.
Tako zakon funkcionira, zar ne?
Zatvoren sam do kraja života. Nikad više neću izaći…
Znate…
Nisam čudovište, zar ne?
Ali jesam počinio zločin
i plaćam za to.
Deryl je barem tri puta ulazio i izlazio iz kuće.
Napustio je kuću i prodao te stvari jednom od dilera.
Po mome mišljenju, Deryl Madison bio je vrlo sadističan.
Isplanirao je ovo u svojoj glavi, dok je bio u kući ili oboje.
Ali nije mu se žurilo.
Ona je detektivka u mom slučaju?
Stalno su me ispitivali
i točno sam im rekao što sam učinio.
Nisam ništa lagao.
Iznio sam stvari iz kuće.
No nisam to prije planirao.
Kad sam ušao onamo nakon što je bila mrtva,
počeo sam iznositi stvari iz kuće.
To sam prodao za crack.
Tad sam razmišljao kao narkoman. Nisam bio bistre glave.
Bio sam narkoman. Htio sam drogu.
To je bilo to.
Nisam planirao ubiti gđicu Jolivet.
To se dogodilo dok sam bio ondje.
Odjednom se samo…
Preokrenulo se.
Kad sam ušao,
promijenio mi se način razmišljanja.
Ne smatram se zlom osobom, ali…
Moramo platiti svoj dug prema društvu kad god učinimo nešto pogrešno.
Možda mi se to ne sviđa, ali…
Kako se ono kaže: „Kako prostreš, tako ćeš i leći.”
Bubba je ime koje mi je baka dala kad sam se rodio.
Tako zovem svoju drugu osobnost.
Bubba je…
Ne bih rekao moj alter ego, ali…
Nešto poput Jekylla i Hydea.
On me uvalio u nevolju. Reći ću to tako.
On je…
Kao da sam sebi postavljam pitanja, zar ne?
Znate… „Zašto si, dovraga, to učinio?”
Ustanem usred noći i hodam po ćeliji.
Rekao bi:
„Ne možeš spavati?”
To je ludo. Ne znam…
Nadam se da neće učiniti nešto glupo.
Nije strašno jer sam ovdje.
Da sam vani, bilo bi drukčije.
Prijevod titlova: Dejan Rakar