Már rég meg kellett volna halnom.
Rajtam kívül mindenki halott a családomban.
Régóta tűnődöm, hogy miért.
Miért vagyok még életben?
A családom fekete báránya vagyok.
Egyedül én kevertem bajt.
AZ USA-BAN TÖBB MINT 135 000 EMBERT ZÁRTAK BÖRTÖNBE GYILKOSSÁGÉRT
TÖBB MINT 25%-UKNÁL DIAGNOSZTIZÁLTAK SÚLYOS MENTÁLIS BETEGSÉGET
EZ A 1585559-ES ELÍTÉLT TÖRTÉNETE
Azt hiszem, van egy másik személyiségem is,
aki szórakozik az elmémmel, vagy ilyesmi.
Őszintén mondom, hogy a tetteim közül…
többre részben vagy egyáltalán nem emlékszem.
Olyan, mintha egy másik hang azt mondaná:
„Igen, ezt te tetted.”
Tudják?
Mire én: „Nem én tettem.”
Mintha saját magammal szórakoznék.
A NETFLIX SOROZATA
VALAKI MÁS
Jó.
1988. ÁPRILIS 2-ÁN DERYL MADISON HALÁLRA KÉSELTE…
Igen.
…A 81 ÉVES BEULAH JOLIVETET
Oké.
MADISON AZT ÁLLÍTOTTA, HOGY A GYILKOSSÁG IDEJÉN…
Igen, jó így.
…PSZICHOTIKUS EPIZÓDOT ÉLT ÁT
Deryl Wayne Madison vagyok.
1958. augusztus 29-én születtem a louisianai Monroe-ban.
Már 33 éve vagyok bebörtönözve
egy olyan bűncselekményért, amit a környékemen követtem el
1988-ban.
Texasban nőttem fel.
Anyám…
okleveles ápolónő volt.
Szorgalmas, keresztény nő volt.
Vele jobban kijöttem, mint apámmal.
Apámmal ötéves koromtól kezdve rendszeresen balhéztunk.
Sosem jöttem ki vele.
Apám jó sokszor elvert.
Rengetegszer.
Főleg hosszabbítóval és deszkával.
Sokszor leléptem, és vissza sem mentem.
Tudják…
Egyre rosszabb lett a helyzet.
Mikor először gyújtogattam,
egy falon lévő naptárat gyújtottam fel.
Alágyújtottam.
Csak ültem és néztem.
Attól kezdve gyakorlatilag…
a tűz megszállottjává váltam.
Nem tudom… hogy így vezettem-e le az agressziót,
ami az apám miatt gyűlt fel bennem, vagy, hogy mi volt ez.
De…
eluralkodott rajtam.
Tizenévesként…
12-13 éves koromban…
sok épületet felgyújtottam.
Üres házakat.
Amíg tombolt a tűz…
és vannak, akik szerint őrült vagyok, de… amíg tombolt a tűz, én maszturbáltam,
És ha végeztem,
úgy éreztem,
megvagyok. És eljöttem.
Értik?
Ez elég fura.
Hogy ott álltam a lángok között,
és maszturbáltam, miközben tombolt a tűz.
Ki csinál ilyet?
Ugye?
Olyan, mintha egy másik hang azt mondaná:
„Gyújts tüzet!” Értik?
Ennyi: „Gyújts tüzet…”
A lényeg az, hogy ez valaki más.
Olyan érzés,
mintha rajtam kívül valaki más is élne a testemben.
Egyszer felgyújtottam a saját házunkat.
A többiek templomba mentek.
Felgyújtottam, és visszafeküdtem az ágyba.
És csak feküdtem ott.
Aztán egyszer csak egy tűzoltó kirángatott az ágyból, kivitt a házból,
engem átitatott a füst.
Azt kérdezték, ki gyújtotta a tüzet. Mondtam, hogy nem tudom.
Rájöttem, hogy én voltam az.
Én voltam az, vagy valaki más?
Nem tudom megmondani.
Én nem csinálok ilyet.
Biztos valaki más volt, én nem csinálok ilyet.
Úgy tizenkét évesen kezdtem el füvet szívni és bort inni.
Aztán elkezdtem Váliumot és amfetamint szedni,
és épületek tetején mászkálni.
Ilyenkor nagyon vakmerőnek éreztem magam.
Mintha három méteresre nőttem volna, és mindenfélét csináltam.
Tizenhat éves koromban
Houstonban éltem.
Mindenfélét műveltem.
Bementem egy boltba, hogy lopjak, vagy elvettem mások pénzét. Ilyesmiket.
1977-BEN A 19 ÉVES MADISONT BEBÖRTÖNZIK EGY SOR BŰNCSELEKMÉNY ELKÖVETÉSE MIATT
'83-ban szabadultam.
Egy lakókomplexumban kaptam munkát.
Ez egész jó volt, de aztán elkezdtem cracket szívni.
Hogy finanszírozzam a függőségemet,
rengeteget raboltam és loptam.
Ekkor indultam el a lejtőn.
1988-BAN MADISON AZ ÖTÖS KÖRZETBEN ÉLT, A 81 ÉVES BEULAH JOLIVET KÖZELÉBEN
Ez a bizonyos nap
áprilisra esett.
Az utcán sétáltam.
Úgy 1800 dollárom volt.
Nyolcvanöt gramm crack kokain volt nálam.
Miss Jolivet pedig a tornácán ült.
Odaintegettem, ő visszaintegetett.
Átugrottam a kerítésen, és leültem mellé a tornácra.
Az időjárásról beszélgettünk, meg a napi dolgokról.
Hogy mi van a kerttel, meg ilyesmi.
Többször segítettem neki, kitakarítottam a garázst, az udvart.
Aznap nem kellett semmi.
Megvolt mindenem, ami kellett. Csak ültem ott.
Aztán hirtelen valami átkattant bennem.
Felállt és azt mondta: „Mehetünk?” Mire én: „Igen.”
Segítettem neki bemenni, tartottam az ajtót,
és valami átkozott oknál fogva belöktem a házba.
Valamiért…
belöktem a házba, ő a földre zuhant.
Háromszor-négyszer megütöttem.
Közben sikoltozott.
Hátravonszoltam,
kiszaladtam a konyhába, kivettem egy kést a fiókból,
és kétszer megszúrtam.
Csak úgy…
Nem tudom, mi volt ez. Nem tudom, miért tettem.
Aztán leültem a padlóra.
Csak ültem ott mellette mozdulatlanul.
Azt mondták, sok szarságot csináltam. Feldúltam a házát…
Ezt nem hittem el, mert én nem dúltam fel senki házát sem.
Legalábbis nem hiszem, hogy feldúltam volna.
Annyi drog volt bennem, hogy nem tudom megmondani, mit tettem.
Addig futottam, ameddig csak bírtam.
Leültem a járdaszegélyre…
a Tuam és a Main sarkán, és csak ültem ott.
Egyszer csak bevillant, hogy megöltem valakit.
Nem, én nem öltem meg senkit.
Nem ölhettem meg senkit, ugye?
ÖTÖS KÖRZET, HOUSTON TEXAS
Az ötös körzet egy nagyon régi közösség,
ami sok-sok évvel ezelőtt létesült Houstonban.
A gyilkosság idején, '88-ban
jelentős kábítószer-kereskedelem zajlott ezen a területen,
és nem vagyok benne biztos, hogy ez sokat változott azóta.
Sharon Evans őrmester vagyok,
én voltam a Beulah Jolivet-gyilkosságon dolgozó
egyik nyomozó.
BEULAH JOLIVET TESTÉT KÉT NAPPAL A GYILKOSSÁG UTÁN TALÁLTÁK MEG
Nyomozókként
mi képviseljük az áldozat érdekeit az összes bűncselekmény esetén.
Így ezen az ügyön dolgozva
úgy éreztem, én képviselem Miss Jolivet érdekeit.
A nyomozás eredményeképp
megtudtuk, hogy Miss Jolivet,
sok éven át élt ebben a házban,
és a szomszédai jól ismerték őt, és tisztelték is.
Számomra a nyomozás már a helyszínre érkezéskor elkezdődik,
amikor az ajtóhoz sétálok és kinyitom azt,
az a feladatom, hogy mindent átvizsgáljak a házban.
Mindent.
Amint beléptem, tudtam hogy valami brutális vár rám.
Vérfoltok voltak a padlón.
Ott volt az áldozat néhány foga is,
amik jól kivehetőek voltak a szőnyegen található vérben.
Aztán onnan apróbb vérfoltok vezettek
az előszobán át a ház többi helyiségébe.
Az éjjeli szekrényről hiányzott egy rádió, a gyilkos ennek a kábelével fojtogatta őt,
a kábel pedig még ott volt.
Egy véres kés is hevert a padlón az áldozat teste mellett,
a gyilkos ezzel szúrta hátba őt kétszer.
A boncolás szerint
végül az a két szúrás okozta a halálát.
Tehát nem a brutális bántalmazás,
a rugdosás és ütlegelés, a kábellel való fojtogatás,
vagy a lábára húzott fűtőberendezés
okozta Miss Jolivet halálát.
Ilyen brutális módon bántalmazta őt a saját otthonában.
Miss Jolivet összes holmiját áttúrta,
hogy eladható dolgokat keressen.
Minden szobában besötétített,
hogy elég ideig maradhasson ahhoz,
hogy az egész házat átkutathassa.
Deryl legalább három alkalommal jött ki onnan, majd ment vissza,
aztán a távozása után a környéket járva
eladta ezeket a tárgyakat az egyik helyi drogdílernek.
Gond nélkül járkált ki-be Miss Jolivet házába
annak ellenére, hogy milyen brutálisan bántalmazta.
Ezek a részletek nagyon fontosak,
hogy megértsük, ki volt ő, és miért tette ezt.
Ez nem pillanatnyi dolog volt.
Nem egyszer ütötte meg, amitől ő beütötte a fejét és meghalt.
Véleményem szerint Deryl Madison rendkívül szadista volt.
Ezt előre eltervezte,
vagy már a házban, vagy mindkettő,
de nem sietett el semmit.
MADISONT A SZOMSZÉDOK AZONOSÍTOTTÁK, ÉS 1988. ÁPRILIS 9-ÉN TARTÓZTATTÁK LE
A TÁRGYALÁSON BŰNÖSNEK TALÁLTÁK HALÁLLAL SÚJTHATÓ EMBERÖLÉS VÁDJÁBAN
TEXAS A&M EGYETEM
A BŰNÖSSÉG KIMONDÁSÁT KÖVETŐEN A BÍRÓSÁGNAK ÍTÉLETET KELLETT HOZNIA
PSZICHOLÓGIAI KAR
Köszönöm, hogy eljöttek.
A mai órán a halálbüntetés témakörét,
és a mentálhigiénés bizonyítékok
ilyen ügyek során játszott szerepét
tekintjük át röviden.
TEXAS ÁLLAMBAN HALÁLBÜNTETÉS JÁR A HALÁLLAL SÚJTHATÓ EMBERÖLÉSÉRT
…és az enyhítő körülményekre fókuszál, melyeket az esküdtszék figyelembe vehet,
hogy eldöntse, valaki kevésbé érdemel-e halált.
John Edensnek hívnak.
Törvényszéki pszichológus vagyok,
és egyetemi tanár a Texas A&M Egyetemen,
ahol az elmúlt 20 év során a halállal sújtható emberölési ügyeket
kutattam és véleményeztem.
Ez azt jelenti, hogy valaki halálra
vagy tényleges életfogytiglanig tartó börtönbüntetésre ítélnek.
MADISON ÜGYVÉDEI ENYHÍTŐ KÖRÜLMÉNYEKRE HIVATKOZTAK
HOGY A HALÁLOS ÍTÉLET ELLEN ÉRVELJENEK
AZ ÜGYVÉDEK MADISON ZAVAROS MÚLTJÁRA HIVATKOZTAK
JOGI ÉS MENTÁLHIGIÉNÉS SZAKEMBEREK
Egy ilyen ügyben
a védelem jellemzően
a pszichológiai tényezőkre összpontosít,
melyek pozitívabb színben tüntetik fel a vádlottat.
Nem arról van szó, hogy valakit szabadon engednek,
ártatlannak kiáltanak ki vagy nem büntetnek meg,
hanem annak kimondásáról, hogy nem érdemel halált
Texas állam vonatkozó törvényei alapján.
A VÉDELEM LEGFŐBB BIZONYÍTÉKA
DR. WENDALL DICKERSON PSZICHOLÓGUS JELENTÉSE VOLT,
MELYET AZ ÍTÉLETHIRDETÉS ELŐTT ÍRT MADISONRÓL,
ÉS MELYBEN SZÁMOS SZÉLSŐSÉGES MENTÁLIS PROBLÉMÁT ÁLLAPÍTOTT MEG NÁLA
JOG ÉS MENTÁLHIGIÉNÉ
Dr. Dickerson Deryl állapotát
disszociatív identitászavarként írta le.
…NAGY FOKÚ SZOCIALIZÁLATLANSÁGTÓL…
Ennek legfőbb tünete
legalább két
különálló személyiség megléte egyazon beteg esetén,
melyek rendszerint…
teljesen elkülönülnek egymástól.
Ezt nevezzük többszörös személyiségzavarnak.
…NEHEZEN ÉRTI MEG A KAPCSOLATOT AZ ÉRZELMEI ÉS A TETTEI KÖZT…
Dr. Dickerson véleménye szerint
Deryl személyisége több részre hasadt, és úgy tűnik, egyértelműen képtelen
kontrollálni a viselkedését.
Úgy 14 éves lehettem.
Iskolában voltam.
A teremben mindenki engem bámult.
A tanár azt kérdezte:
„Kihez beszélsz?” Mire én…
„Hogy érti? Nem beszéltem senkihez.”
Az osztályban mindenki azt figyelte, hogy beszélek, de én nem tudtam róla…
hogy beszélek.
Nem tudtam.
Az biztos egy másik személyiség volt.
Ami hirtelen felbukkant.
Az általa leírt tünetek a disszociáció és a deperszonalizáció jellemzői.
Az kissé szokatlan, hogy magával beszél, és nem veszi észre.
Ez egyértelműen olyasvalakire utal, aki valamilyen szinten levált
vagy elszakadt a személyisége többi részétől.
Nem tudom, miért öltem meg őt.
Tényleg nem.
Olyan, mint egy dühkitörés.
Egy dühroham, ami a semmiből jön.
Ő soha nem tett ellenem semmit. De akkor…
Miért vettem el az életét?
Kérdés, hogy Deryl morális szempontból elég vétkes-e, hogy halált érdemeljen.
És ha készpénznek veszem
dr. Dickerson megállapításait Deryl mentális állapotával kapcsolatban,
akkor ez véleményem szerint
egyértelműen enyhítő körülménynek számít, és az esküdteknek figyelembe kell venniük.
Számomra rendkívül nehéz lenne
arra a következtetésre jutni,
hogy ez a személy halálbüntetést érdemel.
Ha egy varázspálcával olyan helyre küldhetném Derylt,
ami megítélésem szerint a legmegfelelőbb lenne számára,
akkor egy igazságügyi elmegyógyító intézetet választanék
a börtön helyett.
De nincs varázspálcám.
AZ ENYHÍTŐ KÖRÜLMÉNYEK HALLATÁN AZ ESKÜDTSZÉKNEK EL KELLETT DÖNTENIE,
HOGY MADISON TOVÁBBRA IS VESZÉLYT JELENT-E A TÁRSADALOMRA
A texasi halállal sújtható emberölésről szóló törvény
szinte egyedülálló az USA-ban,
és az esküdtszéknek két kérdésre kell választ adnia.
Az egyik az, hogy a vádlott
szándékosan követte-e el a tettét, és hogy ez halált okozott-e.
Majd az esküdtszéknek egyhangú döntést kell hoznia arról,
hogy a vádlott továbbra is veszélyt jelent-e a társadalomra.
És ha igennel felelnek erre a két kérdésre,
az halálbüntetést von maga után.
Mintha feldobnánk egy érmét. Vagy élet, vagy halál. Ennyi.
KAPITÁNY
James W. Marquart vagyok,
okleveles szociológus és kriminológus.
És szakértőként kértek fel a Deryl Madison-ügyben,
hogy megállapítsák, veszélyt jelent-e majd a társadalomra.
Először is, Deryl teljes mértékben felelőssé tehető a gyilkosságért.
Ehhez nem fér kétség.
Viszont…
felmerültek-e az ügyben az büntetést érintő enyhítő körülmények?
Azt hiszem, hogy egyértelműen.
AZ ELSŐ SZABAD CELLA
Deryl egy szegény afroamerikai családban nőtt fel.
Az apja rengeteget bántalmazta,
és volt három testvére, tehát négy gyermekről beszélünk,
akikkel egyaránt szörnyen bántak.
És úgy tudom, közülünk többen fiatalon elhunytak.
Deryl sosem sajátította el a normális emberi viselkedés alapjait.
Így nehezére esett alkalmazkodni a mindennapi élethez,
és ez vezetett oda, hogy ennek a gyereknek
nem volt esélye.
Semmi esélye nem volt.
Ha megvizsgáljuk Houstont az elkövetés időpontjában,
látjuk, hogy a várost elárasztotta a kokain.
És az erőszakos bűncselekmények száma ugrásszerűen megnőtt.
Emlékszem, hogy néztem a híreket.
Minden este újabb és újabb gyilkosságokról számoltak be…
Mindennap ez ment.
Ez olyan volt, mint egy lavina vagy egy elszabadult vonat.
És őt teljesen elsodorta.
Ha akkor tagja vagyok annak az esküdtszéknek,
és ennyi gyilkosság történik a városban,
valószínűleg nem akartam volna, hogy könnyedén megússza.
AZ ESKÜDTSZÉK 1989. JÚNIUS 23-ÁN AZ ENYHÍTŐ KÖRÜLMÉNYEK ELLENÉRE
HALÁLRA ÍTÉLTE DERYL MADISONT
Hiszik vagy sem,
semmit nem éreztem a halálbüntetés hallatán.
Nem tudtam, mit érezzek. Nekem nincsenek érzéseim.
Nem tudom, miért van ez.
Amikor anyám vagy a testvéreim meghaltak…
én egy könnycseppet sem ejtettem.
Nem tudom, milyen érzés…
ha szeretnek.
Nem. Nem tudom, milyen az.
Nem tudom megmondani, milyen.
Madison ellen szinte már születésekor
összeesküdött a sors, gondjai voltak az iskolában
és otthon is.
Ez a függőséggel együtt paranoiához vezet.
És a kokainfüggők kockázatos magatartást tanúsítanak.
Ez pedig megsemmisítette az elméjében található
összes gátat és féket.
Célpontot látott a nőben, és gondolkodás nélkül lecsapott rá.
Egy igazán…
impulzív döntést hozott,
egyáltalán nem gondolva a következményekre.
Ő nem egy vérbeli erőszakos bűnelkövető.
Ő következetlen, lehet, hogy holnap bolti lopást követ el.
Nincsenek olyan erőszakos hajlamai, melyek miatt veszélyt jelentene a jövőben.
ID. BRUCE SMITH-DÍJ
Teljességgel megértem, hogy szörnyű bűntényt követett el.
De nem a halálbüntetés volt a megfelelő ítélet az ügyben.
Nem hiszem, hogy az volt.
ÜDVÖZÖLJÜK KATYBEN
ÜDVÖZÖLJÜK A CSODÁS GRINGÓ TEX-MEX ÉTTERMÉBEN
Nyomozóként
teljesen megbízom az igazságszolgáltatásunkban.
A legjobb tudásunk szerint végezzük a nyomozást.
Az ügyészek végigviszik a tárgyalást,
és minden bizonyítékot az esküdtek elé tárnak.
Az esküdtszék mindenkit meghallgat, minden bizonyítékot megvizsgál,
aztán döntést hoz.
Egyhangú döntéssel nyilvánították őt bűnösnek,
és ítélték halálra.
BEULAH JOLIVETNEK NEM MARADT EGYETLEN ÉLŐ HOZZÁTARTOZÓJA SEM
Még mindig látom, ahogy Miss Jolivet a padlón fekszik
abban az állapotban.
És ez segít abban, hogy itt üljek, és kiálljak érte.
Már csak mi maradtunk azok közül, akik ezt megtehetik.
Pontosan tudom, mit élt át az utolsó pillanataiban,
és nem akarom, hogy ez feledésbe merüljön.
FORMIA, OLASZORSZÁG
PARKOLÓJEGY
Két kivégzésnek is szemtanúja voltam.
Én voltam az első olasz nő,
aki végignézett egy amerikai kivégzést.
És ez nagyon megviselt,
mert ilyenkor ugyan látjuk a történteket,
de nem tehetünk semmit a haldoklóért.
Ez egy olyan élmény,
ami életünk végéig megmarad az emlékeinkben és a lelkünkben.
Michela Mancini vagyok, az Olasz Halálbüntetés-ellenes Koalíció alelnöke.
A szervezetünkön keresztül igyekszünk minél több rabnak segíteni,
főleg az Egyesült Államokban,
mivel az az utolsó demokratikus ország, amely még alkalmaz halálbüntetést.
Az a szándékunk, hogy odamenjünk,
és segítsünk nekik megérteni, hogy talán nem ez a helyes megoldás.
Mind a világ polgárai vagyunk.
Kötelességünk törődni azzal,
hogy mi történik egy másik államban.
AZ ELMÚLT 30 ÉVBEN
MICHELA TÖBB HALÁLRAÍTÉLTNEK IS SEGÍTETT
MIUTÁN MADISON ÉRTESÜLT MICHELA MUNKÁSSÁGÁRÓL, LEVELET ÍRT NEKI
Először 1995-ben kaptam levelet
Deryl Madisontól.
Válaszoltam neki.
Aztán pedig folytattuk a levelezést.
És 1996-ban
látogattam meg először.
És azóta a családom részévé vált.
Az a tény győzött meg arról,
hogy segítenem kell Derylnek,
hogy teljesen magára volt utalva,
és senki sem törődött vele,
Egyedül azután nem voltam képes Deryl szemébe nézni,
hogy láttam az elhunyt hölgyről készült képeket.
Ha valaki az én nagymamámat ölte volna meg,
azt akarnám, hogy a tettest élete végéig börtönbe zárják ezért.
De a látogatás során,
miután beszélgettünk és meghallgattam
a mondandóját,
ráébredtem, hogy akkor már
nem egy bűncselekmény elkövetője…
ült ott velem szemben.
Hanem a barátom, Deryl.
2001-BEN, ÖTÉVNYI BARÁTSÁG UTÁN
MICHELA MEGTUDTA, HOGY DERYLT EGY HÓNAPON BELÜL KIVÉGZIK
Meg akartam menteni az életét.
Méghozzá mindenáron.
Három héttel a kivégzés tervezett időpontja előtt
gyorsan megpróbáltunk egy jó ügyvédet találni,
aki konkrét értelemben véve
tudott neki segíteni.
Nagy szerencsénk volt, mert rátaláltunk a Mayer and Brownra,
akik felajánlották, hogy ingyen segítenek.
Az összes dokumentum birtokában
azonnal megértették,
hogy valami hasznosat tehetnek Derylért.
MADISON ÚJ ÜGYVÉDEI SIKERESEN ÉRVELTEK AMELLETT,
HOGY A TÁRGYALÁSON NEM VETTÉK FIGYELEMBE AZ ENYHÍTŐ KÖRÜLMÉNYEKET
MADISONNAK FELAJÁNLOTTÁK, HOGY VAGY ÚJRATÁRGYALJÁK AZ ÜGYÉT,
VAGY ÉLETE HÁTRALÉVŐ RÉSZÉT BÖRTÖNBEN TÖLTHETI
Deryl nagyon félt.
És amikor valaki fél,
akkor nagyon nehéz…
gondolkodni, választani és döntést hozni.
De nyilvánvalóan fennállt az a veszély, hogy egy másik esküdtszék
jóváhagyja a halálbüntetést.
Deryl nem akart újabb tárgyalást.
Így hosszas gondolkodás után
azt választotta, hogy élete végéig börtönben marad.
2009-BEN, MIUTÁN HÚSZ ÉVET TÖLTÖTT A HALÁLSORON,
DERYL MADISON ÍTÉLETÉT TÉNYLEGES ÉLETFOGYTIGLANIG TARTÓ
SZABADSÁGVESZTÉSRE MÓDOSÍTOTTÁK
Meglepetésként ért, hogy megváltoztatták a büntetését.
Csalódott vagyok,
mert annak idején biztos lábakon állt az ügy.
Épelméjűként nem tettem volna ezt.
Tudják?
Azt hiszem, van egy másik személyiségem is.
Lehet, hogy a drogok tehetnek arról,
hogy a második személyiségem
néha felbukkan.
Olyan, mintha egy másik hang azt mondaná:
„Igen, ezt te tetted.”
Mire én: „Nem én tettem.”
Mintha saját magammal szórakoznék.
Az a személyes véleményem, hogy Deryl és néhány más rab,
különösen azok, akiket halálra ítéltek,
megtanulták a büntetésük során,
hogy mit is kell mondaniuk.
Úgy gondolom, gyakori jelenség, hogy az elítéltek
a mentális állapotukat,
a neveltetésüket,
a gyerekkori bántalmazásokat,
a drogfüggőségüket hozzák fel, vagy különféle indokokat találnak arra,
hogy miért tették, amit tettek.
Azzal kapcsolatban pedig, hogy Deryl azt állítja,
mentális problémái voltak,
és úgy hiszi, egy másik személyiség tette ezt,
azt gondolom, hogy idő közben változtatott
az eredeti álláspontján.
Talán már egy kicsit bánja, amit tett, de az nem hozza vissza Miss Jolivetet.
Ettől még nem élheti le élete hátralevő részét.
Ez nem teszi meg nem történtté a brutalitást,
amit ez a férfi követett el ellene
a bűncselekmény során.
Miss Jolivet megérdemli,
hogy a gyilkosát halálra ítéljék,
mivel ez a büntetés járna a meggyilkolásáért.
Szerintem nem érdemli meg a tényleges életfogytiglani börtönt.
A KÖTELEZŐ 90 NAPOS SZÜNET UTÁN A TEXASI BÜNTETÉS-VÉGREHAJTÁSI INTÉZET
ENGEDÉLYEZETT EGY MÁSODIK INTERJÚT DERYL MADISONNAL
Miután a tárgyaláson mindent átvettünk, és minden tanúvallomást meghallgattam,
ha visszatekintek az életemre,
és arra, amit tettem,
akkor valóban halálbüntetést érdemeltem.
Nem veheted el
egy ilyen idős ember életét.
Egy ilyen tett büntetést érdemel.
Megérdemeltem a halálbüntetést.
Igen, megértem.
Így működik a jogrendszer.
Életem végéig börtönben leszek. Többé nem jutok ki.
Tudják…
én nem vagyok szörnyeteg.
De bűnt követtem el,
és megfizetek érte.
Deryl legalább három alkalommal jött ki onnan, majd ment vissza,
aztán eladta ezeket a tárgyakat az egyik helyi drogdílernek.
Véleményem szerint Deryl Madison rendkívül szadista volt.
Ezt előre eltervezte,
vagy már a házban, vagy mindkettő…
de nem sietett el semmit.
Ő a nyomozó, aki az ügyemen dolgozott, ugye?
Ők folyton kérdezgettek,
és én pontosan elmondtam, mit tettem.
Nem hazudtam semmiről.
Tényleg elvittem ezt-azt.
Korábban nem terveztem,
de miután bementem, ő pedig meghalt,
elkezdtem elhordani a dolgait.
Amiket aztán el tudtam adni crackért.
Függőként gondolkoztam. Nem volt tiszta a fejem.
Függő voltam. Drogot akartam.
Ez az igazság.
Nem terveztem, hogy megölöm Miss Jolivetet.
Ez aközben történt, mialatt ott voltam. Egyszerűen csak… hirtelen…
minden megváltozott.
Amint beléptem oda,
teljesen megváltozott a gondolkodásmódom.
Nem tartom magam gonosz embernek, de…
Ha rosszat tettünk…
le kell rónunk a tartozásunkat a társadalom felé.
Talán nem tetszik,
de ahogy mondani szokás: „Ki mint vet, úgy arat.”
A nagyanyám Bubbának nevezett el a születésemkor.
Így hívom a másik személyiségemet.
Bubba…
Nem mondanám, hogy az alteregóm, de…
Olyanok vagyunk, mint Jekyll és Hyde.
Úgy mondanám, hogy mindig ő sodor engem bajba.
Ő…
olyan, mintha magamat kérdezgetném.
Mint például: „Ezt meg mi a francért csináltad?”
Éjszakánként felkelek, és fel-alá járkálok a cellámban.
Erre ő így szól…
„Nem tudsz aludni?”
Ez őrület. Nem is tudom.
Remélem, hogy mostanság nem készül hülyeségre.
De nincs mitől félni, mert idebent vagyok.
Ha odakint lennék, az más lenne.
A feliratot fordította: Tóth Norbert