‫- צולם במהלך מגפת הקורונה -‬
‫- שירות בתי הסוהר של מדינת ניו יורק -‬
‫- דרש שהאסירים ‬ ‫יחבשו מסכות במהלך הריאיונות -‬
‫כשאני מביט לאחור על החיים שחייתי...‬
‫אלה לא היו חיים בכלל.‬
‫מעולם לא הייתי אדם רע.‬
‫אף פעם לא הבינו אותי כראוי,‬
‫כי אני לא הבנתי את עצמי.‬
‫- מאז שנת 2000, -‬
‫- בוצעו יותר מ-300,000 מעשי רצח בארה"ב -‬
‫פגעתי באנשים. פגעתי קשה באנשים.‬
‫אבל מעולם לא הרגתי מישהו קודם לכן.‬
‫זה משהו שאני צריך לחיות איתו בכל יום.‬
‫- יותר מ-25 אחוז מאלה שהורשעו ברצח -‬
‫- אובחנו כסובלים ממחלת נפש חמורה -‬
‫נדרשו לי כמה שנים בכלא‬
‫לקבל את העובדה שהרגתי מישהו.‬
‫- זהו סיפורו של אסיר מס' 02B0916 -‬
‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫- עלטה -‬
‫- מתקן הכליאה אטיקה‬ ‫ניו יורק -‬
‫- באפריל 2002, -‬
‫- הורשע ג'יימס ווקר ‬ ‫ברצח מוכר החנות ג'יימס קורי -‬
‫אף שאני נענש עכשיו,‬
‫אני ממשיך להעניש את עצמי על מעשיי.‬
‫האדם שיושב מולכם עכשיו...‬
‫לא היה לוקח אחריות על שום דבר...‬
‫באותו זמן.‬
‫- ווקר מעולם לא הכחיש שביצע את הרצח -‬
‫- אבל טוען שהוא אינו זוכר שעשה זאת -‬
‫לא היה לי אכפת מאחריות.‬
‫הדברים היחידים שעניינו אותי היו...‬ ‫לאכול, לישון ולהתמסטל.‬
‫נולדתי ב-1963 ברוצ'סטר, ניו יורק.‬
‫זה היה מקום מאוד עירוני ולא קל.‬
‫באותם זמנים, היה קשה מאוד ‬ ‫להורים יחידים ולילדים באופן כללי.‬
‫אני ואחיי ואחיותיי ‬ ‫היינו קרובים מאוד זה לזה.‬
‫אם מישהו מאיתנו נעדר, ‬ ‫הרגשנו כאילו חסרה חתיכה בתצרף‬
‫ושמשהו לא בסדר.‬
‫והחתיכה שרוב הזמן הייתה חסרה בתצרף,‬ ‫הייתה אני.‬
‫- כבר מגיל צעיר, התקשה ווקר להשתלב בחברה -‬
‫כשהתחלתי ללמוד בבית הספר, תמיד אמרו שם‬
‫שאני תוקפני או שאני סובל מלקות למידה.‬
‫לא הייתה לי בעיה ללמוד.‬
‫אבל באמת הייתה לי לקות.‬
‫- ווקר טוען שלתוקפנות שלו בילדותו‬ ‫יש קשר לתקופות של אובדן זיכרון -‬
‫- הוא מתייחס לתקריות האלה ‬ ‫כאל ה"עלטות" שלו -‬
‫כשהייתי בן שש, התחילו לתת לי תרופה‬
‫כי עברתי תקרית שבה מורה‬ ‫הורידה את המכנסיים שלי מול הכיתה ‬
‫והכתה אותי עם סרגל.‬
‫לסרגל הייתה לוחית פליז.‬
‫הייתי ילד. בכיתי.‬
‫והיא הכתה אותי כמה פעמים עם הסרגל,‬
‫ושלחה אותי בחזרה לשולחן שלי.‬
‫היא הסתובבה, הרמתי כיסא וזרקתי אותו עליה.‬
‫ואז ברחתי מהכיתה.‬
‫וזה היה מקרה העלטה הראשון שידוע לי עליו.‬
‫כי כשאמא שלי שאלה אותי על זה, ‬ ‫לא זכרתי את זה.‬
‫כשהפסקתי לקחת את התרופה, חוויתי עלטות.‬
‫הן ארכו בין שעתיים לשלושה שבועות.‬
‫לא ידעתי במהלכן מה אני עושה.‬
‫- רוצ'סטר זגגות רכב -‬
‫אבל כולם מסביבי חשבו שאני מתנהג כרגיל.‬
‫הייתי הרסני מאוד.‬ ‫הייתי אלים מאוד... דפנסיבי מאוד.‬
‫- מגיל 12, ברח ווקר בקביעות מהבית -‬
‫- הוא נעצר שוב ושוב באשמת פשעים קטנים -‬
‫- שחקו לוטו כאן -‬
‫הייתי אומר שאת רוב חיי ביליתי ברחובות.‬
‫הסתבכתי בהרבה צרות,‬
‫פרצתי לבניינים,‬ ‫עשיתי מה שהייתי צריך לעשות כדי לשרוד.‬
‫בכל פעם שעצרו אותי או שנלקחתי למאסר,‬
‫שלחו אותי למוסד לעבריינים צעירים.‬
‫אני חושב שהייתי בכעשרה מוסדות כאלה.‬
‫אלה היו מקומות שהיו אמורים לעזור לי, ‬
‫אבל הם גרמו יותר נזק מאשר הביאו תועלת.‬
‫וזה התפתח לכך שהפכתי לאסיר.‬
‫- כאדם בוגר, התרבו מעשי הפשע של ווקר -‬
‫מגיל 20 עד 30, ישבתי 7.5 שנים בכלא.‬
‫- ניסיון פריצה ‬ ‫18 חודשים עד 3 שנים -‬
‫לרוב, אלה היו פשעים קטנים.‬
‫- גניבה קטנה ‬ ‫שנת מאסר -‬
‫- עד אמצע שנות ה-30 לחייו,‬ ‫הוא צבר תיק פלילי עשיר -‬
‫- והיה מכור לסמים קשים -‬
‫ההתמכרות שלי הייתה קשה מאוד.‬
‫ניסיתי להשתלט על העלטות שלי‬ ‫באמצעות אלכוהול וסמים.‬
‫רגע אחד אתה חושב שאתה בשליטה,‬ ‫ורגע לאחר מכן הם משתלטים עליך.‬
‫פחדתי מעצמי, כי הרגשתי שמצבי מחמיר.‬
‫העלטות נמשכו יותר ויותר זמן.‬
‫ופשוט איבדתי שליטה.‬
‫- שבת, 7 ביולי, 2001 -‬
‫הייתי בן 37 בזמן שהפשע קרה.‬
‫בדיוק סיימתי לעשן קראק.‬
‫לא היה לי מושג מה אני עושה ולאן אני הולך.‬
‫נכנסתי לחנות ספרים.‬
‫- בשעה 00:35, ‬ ‫נכנס ווקר לחנות הספרים "לאסטי לייף" -‬
‫- לאסטי לייף‬ ‫צעצועים לאוהבים -‬
‫- בשעה 02:39 הוא שיסף את גרונו‬ ‫של המוכר בחנות ג'יימס קורי -‬
‫- קורי דימם למוות, ווקר נמלט מהמקום -‬
‫- הוא נעצר חמישה ימים לאחר מכן -‬
‫- ווקר, ג'יימס -‬
‫אמרו לי שהרגתי מישהו.‬
‫אמרו לי שמסרתי הודאה.‬
‫זה נכון. הרגתי אותו.‬
‫אני לא זוכר את זה.‬
‫- ווקר הואשם ברצח מדרגה ראשונה, -‬
‫- עבירה שהעונש עליה הוא מוות -‬
‫- אוטובוס בית ספר -‬
‫- רוצ'סטר, ניו יורק -‬
‫העובדה שהוא היה יכול לקחת חיים, ‬ ‫לא יכולתי להבין את זה.‬
‫זה כאב לי כי הוא אחי.‬
‫זה ממש שבר את ליבי.‬
‫שמי טוני ווקר-קולמן ואני אחותו של ג'יימס.‬
‫זו התמונה המשפחתית האמיתית היחידה ‬ ‫שיש לנו עם ג'יימס.‬
‫- טוני ווקר-קולמן ‬ ‫אחותו של ג'יימס -‬
‫אין לנו הרבה תמונות של ג'יימס.‬
‫הוא היה אחינו הדובון השמנמן.‬
‫הוא אהב לצחוק והכול.‬
‫אמא שלי עשתה את המיטב ממה שהיה לה.‬
‫ימים טובים היו מצוינים, ‬ ‫אבל היו גם ימים אפלים.‬
‫היא שתתה הרבה.‬
‫לפעמים לא ידענו איזה מין אדם היא תהיה ‬ ‫כשהיא תחזור הביתה.‬
‫הוא היה זה שסבל מזה במיוחד.‬
‫היא הכתה אותו עם כבל מאריך,‬ ‫או עם כל דבר שהיה בהישג ידה.‬
‫כשהיא הייתה תחת השפעה, אז...‬
‫ואז הוא היה בורח מהבית.‬
‫לפעמים הוא ברח למשך שבוע או שבועיים.‬
‫לפעמים, במהלך הזמן הזה, הוא הסתבך בצרות.‬
‫הוא הלך למוסדות לנערים, דברים כאלה,‬ ‫עד שגמר בבית הכלא.‬
‫הוא תמיד היה כלוא.‬
‫אני לא זוכרת זמן...‬
‫שבו הוא נשאר בבית ‬ ‫למשך שנה שלמה מבלי לחזור לכלא.‬
‫אני חושבת שנהגו לקרוא לזה:‬ ‫"להכניס אותו למוסד".‬
‫כילד, בכל פעם שעצרו אותי או שנלקחתי למאסר,‬
‫שלחו אותי למוסד לעבריינים צעירים.‬
‫בשנות ה-70, ובתחילת שנות ה-80,‬
‫ניהלו את המוסדות האלה ‬ ‫אסירים לשעבר ועברייני מין בילדים.‬
‫היינו אמורים להיות מוגנים שם,‬ ‫אבל הרגשנו ששולחים אותנו‬
‫למשפחות שונות כדי להתעלל בנו.‬
‫הפנמתי הרבה מזה,‬
‫כי בהתחלה חשבתי שזאת אשמתי.‬
‫חשבתי שהם עושים את זה ‬ ‫בגלל סיבות רעות, דברים שעשיתי.‬
‫ו... קודם אני קורס לתוך עצמי...‬
‫ואז אני מתפוצץ...‬
‫ואת השאר אני פשוט שוכח.‬
‫זה הרגע שבו העלטות משתלטות.‬
‫נדמה שזה פחות או יותר הדפוס שבו זה מתרחש.‬
‫כאשר לא הצלחתי לפגוע מספיק בעצמי,‬
‫הייתי פוגע במישהו אחר.‬
‫זה היה חזק.‬
‫ושמעתי כמה דברים שמעולם לא שמעתי קודם.‬
‫והייתה בדבריו הרבה הבנה.‬
‫אני יודעת שהוא עבר הרבה.‬
‫ולכן זה רק בנוסף למה שהוא כבר עבר.‬
‫אסור היה לו לעשות את מה שעשה.‬
‫אבל מי הם האנשים האחראים ‬ ‫שלא עשו את עבודתם?‬
‫איש לא בא לעזרתו.‬
‫במקום זאת, הם רק נתנו לזה להצטבר בתוכו,‬
‫ופשוט חיכו שהוא ייצור את הפרק הבא בחייו,‬
‫שהוביל אותו למקום שבו הוא נמצא עכשיו.‬
‫ואני לא חושבת שהרבה אנשים מבחינים בזה.‬
‫הם רואים פושע.‬
‫ואנחנו רואים...‬
‫אדם שגדל בזמנים קשים ‬
‫ושהיה זקוק להרבה אהבה ותשומת לב.‬
‫זה מה שאנחנו רואים.‬
‫- בניין ביטחון הציבור העירוני -‬
‫- לזכר שוטרי משטרת רוצ'סטר -‬
‫- משטרת רוצ'סטר עצרה את ווקר -‬
‫- ב-12 ביולי, 2001 -‬
‫שמי ג'ו דומיניק.‬
‫הייתי מעורב ב-200 עד 250‬ ‫חקירות רצח במהלך הקריירה שלי.‬
‫התיק הזה בעשירייה הראשונה.‬
‫לא רק בגלל האלימות שהופגנה כאן,‬ ‫אלא גם בשל מכלול הנסיבות המעורבות.‬
‫- ג'ו דומיניק‬ ‫חוקר רצח בגמלאות -‬
‫אני יכול לספר לכם על הקורבן בתיק,‬
‫מר קורי, שלא היה הרבה מידע עליו.‬
‫הייתי מתאר אותו כמתבודד.‬
‫לא הצלחנו ליצור קשר‬ ‫עם אף אחד מבני משפחתו.‬
‫רגעיו האחרונים היו בוודאי מחרידים מבחינתו.‬
‫מישהו הגיח מאחוריו ולקח סכין יפנית,‬
‫וחתך אותו מאוזן לאוזן.‬
‫בשלב מסוים הוא דימם למוות.‬
‫אני לא יכול לחשוב ‬ ‫על מוות גרוע יותר מזה, בכנות.‬
‫כשהבאנו את ג'יימס ווקר לחקירה,‬ ‫ההתנהגות שלו‬
‫הייתה החלק המצמרר בתיק מבחינתי.‬
‫כי הוא היה כל כך רגוע ונינוח‬
‫ביחס לפשע האלים שהוא ביצע,‬
‫וזאת הייתה פשוט הודאה יוצאת דופן.‬
‫- אף שהוא טוען כיום‬ ‫שהוא אינו זוכר כלל שרצח את קורי, -‬
‫- בזמן מעצרו, ‬ ‫מסר ווקר למשטרה דיווח מפורט -‬
‫הוא ביקש חפיסת סיגריות, ‬ ‫נתנו לו כמה סיגריות‬
‫והוא פשוט נפתח ‬ ‫והתחיל לספר לנו מה שקרה‬
‫ואיך הוא רצח את מר קורי.‬
‫בזמן שדיברתי איתו,‬ ‫חשבתי, "הבחור הזה נעים הליכות".‬
‫אבל הרגשתי כאילו שאני מביט ברוע טהור.‬
‫הבחור הזה הוא רוע טהור.‬
‫האופן שבו הוא ישב וסיפר לנו בפרוטרוט‬ ‫איך הוא הרג את הקורבן הזה.‬
‫זה פשוט, אני לא יודע.‬
‫זה היה משהו שמעולם לא שכחתי‬ ‫כי זה היה כל כך מוזר.‬
‫ביחס לטענה של ג'יימס ווקר ‬ ‫שהוא סבל מהפרעה נפשית בשעת הפשע,‬
‫אני לא מאמין שזה נכון.‬ ‫לא האמנתי לזה אז וגם לא עכשיו.‬
‫- מדור חקירות מרכזי -‬
‫- ווקר נעצר לאחר שהוא זוהה בווידאו -‬
‫- של מצלמת האבטחה בחנות -‬
‫טוב, הווידאו הזה צולם‬ ‫בטלוויזיה במעגל סגור שקיבלנו מהחנות.‬
‫מה שרואים כאן הוא כיצד ג'יימס ווקר‬ ‫אוזר אומץ לבצע את השוד הזה.‬
‫זה הקורבן, ג'יימס קורי.‬
‫הוא עומד מאחורי הדלפק,‬
‫והאדם שכאן הוא ג'יימס דאגלס ווקר.‬
‫הם סתם מפטפטים, שום דבר לא קורה.‬
‫הוא שהה שם במשך כמעט שלוש שעות.‬
‫אני חושב שהוא חיכה לרגע הנכון.‬
‫אני אריץ קצת קדימה.‬
‫ואתם תראו...‬
‫ג'יימס קורי עומד לעזוב את התא.‬
‫הנה הוא יוצא. קורי עוזב את התא,‬
‫ואז הרצח עומד להתרחש.‬
‫זה קורה ממש מהר, כהרף עין.‬
‫למעשה, זה קורה ממש עכשיו.‬
‫חייו של ג'יימס קורי זה עתה נלקחו ממנו.‬
‫הנה ווקר מגיע.‬
‫הוא נכנס לתא,‬
‫ועכשיו הוא עורך חיפוש בקופה.‬
‫יש בוודאי בעיה כלשהי בקופה,‬
‫מגירה נוספת שהוא לא הצליח לפתוח,‬ ‫כי הוא פתח את המגירה העליונה‬
‫ולא מצא שם כלום.‬
‫איך פותחים את זה?‬
‫עכשיו הוא צועק לג'יימס קורי,‬ ‫"איך פותחים את זה?"‬
‫אני חושב שג'יימס קורי כבר היה מת בשלב הזה.‬
‫הוא מוחה את טביעות אצבעותיו מהקופה, ‬
‫ובסופו של דבר הוא עוזב.‬
‫אז לומר שהוא היה אחוז טירוף‬ ‫ושהוא לא ידע מה הוא עושה ‬
‫בזמן שהוא ביצע את השוד הזה,‬ ‫זה בעצם שקר מוחלט, נכון?‬
‫זה לא קשור לשום דבר מלבד ביצוע השוד הזה.‬
‫זה הכול. חד וחלק.‬
‫הפשע המסוים הזה‬ ‫לא היה מעשה חד פעמי בשביל ג'יימס ווקר.‬
‫הוא חתך אנשים בעבר, וזאת שיטת הפעולה שלו.‬
‫- קנאנדייגואה, ניו יורק -‬
‫- שבע שנים לפני שרצח את ג'יימס קורי, -‬
‫- ביצע ווקר תקיפה כמעט זהה -‬
‫- כשהשתמש בבקבוק בירה שבור כנשק -‬
‫זה היה טראומטי. זה היה מחריד.‬
‫זה משהו שאף פעם לא שוכחים.‬
‫למדתי להתמודד עם זה, ‬ ‫אבל זה לא אומר שאני אסלח ‬
‫על מה שקרה ועל האופן שבו זה שינה אותי‬ ‫ועל מה שנגזל ממני בגלל זה.‬
‫- ב-1994, עבד דייוויד אוגדנסקי כמוכר -‬
‫- בחנות ספרים למבוגרים בדאונטאון רוצ'סטר -‬
‫זה היה בערך ‬ ‫בין 07:30 ל-07:40 בבוקר כשהכול קרה.‬
‫- דייוויד אוגדנסקי‬ ‫מוכר בחנות לשעבר -‬
‫שמעתי את קולו מאחוריי‬ ‫ואז הרגשתי משהו כמו מכה,‬
‫כמו טפיחה קלה או משהו כזה.‬
‫חשבתי שהוא צוחק איתי עד שהסתכלתי למטה‬
‫וראיתי שם שלולית די גדולה של דם.‬
‫הוא הסתכל עליי ואמר שהוא יהרוג אותי.‬
‫זה היה פשוט קור טהור וחוסר לב.‬
‫לא... כלום, רק, "אני אהרוג אותך".‬
‫חשבתי שזה הסוף.‬
‫ואני פשוט...‬
‫אמרתי לו שיש לי בת ‬ ‫שעומדת להיוולד באוקטובר.‬
‫אמרתי, "אני רק רוצה לראות את הבת שלי.‬ ‫קח מה שאתה רוצה מהחנות, מהקופה.‬
‫לא אכפת לי. אני רק רוצה לראות אותה.‬
‫ופתאום, באופן ממש מפתיע,‬
‫וגם כיום זה עדיין מתמיה אותי, ‬ ‫הוא פשוט הפסיק ‬
‫ואמר לי לחכות שם עשר דקות.‬
‫ואז הוא פשוט הלך.‬
‫השוטרים סיפרו לי ‬ ‫שהם תפסו אותו כ-15 דקות לאחר מכן,‬
‫כשהוא הלך ברחוב ‬ ‫עם שקית גדולה של מטבעות רבע דולר‬
‫שנלקחו מהחנות.‬
‫הלכתי לשירותים לבדוק את הפצעים‬
‫והוצאתי מהגרון חתיכת זכוכית די גדולה‬
‫של בקבוק הבירה השבור.‬
‫יש לי צלקת גדולה מאוד כאן, על הגרון.‬
‫יש לי גם צלקת נוספת על החזה ‬ ‫במקום שבו העור נתלש.‬
‫בסך הכול, כ-13 פצעים שונים.‬
‫- ווקר נידון למקסימום של שמונה שנות מאסר -‬
‫- באשמת תקיפת דייוויד אוגדנסקי -‬
‫- הוא שוחרר על תנאי בדצמבר 1999, ‬ ‫לאחר שריצה רק חמש שנות מאסר -‬
‫לא יכולתי להבין זאת ‬ ‫ואף אחד לא היה יכול להסביר לי‬
‫למה הוא נענש כך.‬
‫לא קיבלתי תשובות על כך כשהבעתי תהיות.‬
‫אני לא יכול שלא לחשוב‬ ‫שאולי אם הוא מרצה מאסר ממושך יותר,‬
‫הבחור שהוא הרג היה עדיין בחיים, ‬ ‫עם המשפחה שלו.‬
‫- בופאלו, ניו יורק -‬
‫- ווקר הפר את תנאי השחרור על תנאי שלו ‬ ‫בספטמבר 2000 -‬
‫- ונשלח לתוכנית גמילה מסמים -‬
‫- סינת'יה מוני מונתה ‬ ‫לקצינת המבחן שלו במאי 2001 -‬
‫היה לי מסר עבור מר ווקר‬ ‫בפעם הראשונה שפגשתי אותו,‬
‫והוא שאני אתן לו כל הזדמנות...‬
‫- סינת'יה מוני‬ ‫קצינת מבחן לשעבר -‬
‫לשנות את נתיב חייו.‬
‫אבל שזאת בכל זאת הבחירה שלו.‬
‫- מוני ניסתה לעזור לווקר‬ ‫להתמודד עם ההתנהגות -‬
‫- שלדעתה הייתה הגורם לפשיעה שלו -‬
‫במהלך הפיקוח על מר ווקר,‬ ‫דאגתי העיקרית הייתה ההתמכרות שלו לסמים.‬
‫כי היה לה קשר ישיר לנטייתו לאלימות,‬
‫והיא הייתה נטועה עמוקות בהתנהגותו הפלילית.‬
‫כחודש וחצי לאחר תחילת הפיקוח המבחן שלו,‬
‫הוא הגיע כנדרש ממנו‬ ‫למפגש שגרתי איתי במשרד קצין המבחן,‬
‫וסיפר לי שהוא השתמש שוב בסמים בסוף השבוע.‬
‫אמרתי לו, "לך מיד ליועץ הגמילה שלך,‬
‫תגבשו תוכנית, תוכנית מקיפה,‬ ‫ותתקשר אליי משם."‬
‫והוא עשה את זה. ‬ ‫הוא עשה בדיוק מה שביקשתי ממנו.‬
‫הוא פנה ישירות ליועץ הגמילה שלו‬
‫והם גיבשו תוכנית גמילה מקיפה‬
‫כדי להתמודד עם חזרתו לסמים.‬
‫לאחר מכן לא שמעתי ממנו שוב.‬
‫- פחות מחודש לאחר מכן,‬ ‫רצח ווקר את ג'יימס קורי -‬
‫הפעם הבאה שראיתי את ג'יימס ווקר‬
‫הייתה כשהוא היה במעצר.‬
‫ג'יימס נראה מובס, הוא היה שקט מאוד.‬
‫אפילו שפת הגוף שלו הפגינה עצבות.‬
‫כמעט כאילו שהוא הבין ‬ ‫שזה עתה הוא הרס את חייו.‬
‫אבל שוב, ‬ ‫הוא התמקד בעובדה שהוא הרס את חייו,‬
‫ולא בחיים שהוא לקח.‬
‫אני לא יכולה לומר שאני מתחרטת שעזרתי לו.‬
‫אני מקווה שלעולם לא אתחרט על כך,‬ ‫שלעולם לא אתחרט שניסיתי לעזור לאנשים.‬
‫אבל הוא בחר שלא לקבל את העזרה שניתנה לו.‬
‫ולכן, זאת אחריותו.‬
‫אני חושבת שהעלטות שלו,‬ ‫אם הן אמיתיות, הן מפני שהוא בוחר בהן.‬
‫הוא בחר לא לטפל בבריאותו הנפשית, ‬ ‫בהתמכרות שלו לסמים,‬
‫ואז השתמש בזה כתירוץ ‬ ‫לשסף, להרוג אנשים ולעשות דברים אלימים.‬
‫ולכן אני לא מאמינה שזאת לא אשמתו.‬
‫זאת לחלוטין אשמתו, ‬ ‫ויש לו אחריות מלאה על מעשיו.‬
‫- רוצ'סטר, ניו יורק -‬
‫- ווקר ניצב בפני האפשרות‬ ‫לקבל גזר דין מוות -‬
‫- באשמת הרצח של ג'יימס קורי -‬
‫לג'יימס ווקר אף פעם לא היה סיכוי.‬
‫מישהו שסבל מילדות מלאה בטראומות,‬
‫ממחלת נפש שלא טיפלו בה‬ ‫ומהתמכרות הולכת ומחמירה לסמים,‬
‫היכולת שלו להתמודד עם לחץ נפגעת.‬
‫זה הופך אנשים כאלה למועדים להיכנע לדחפים‬
‫ולביצוע פשעים איומים ונוראיים.‬
‫- בחודשים שלאחר מעצרו, ‬ ‫קיבל משרד הסנגוריה הציבורית -‬
‫- על נאשמים ברצח מדרגה ראשונה ‬ ‫במדינת ניו יורק את ההגנה עליו -‬
‫שמי ביל איסטון. אני עורך דין ברוצ'סטר ‬ ‫וייצגתי את ג'יימס ווקר.‬
‫אין ספק שיש לי לב רחמן. אני גאה בזה.‬
‫- בית המשפט לערעורים -‬
‫כשפגשתי את ג'יימס והתחלתי לייצג אותו,‬
‫התחלנו מיד לאסוף עדויות ‬ ‫רבות ככל האפשר למצבו ולחקור את הרקע שלו...‬
‫- ביל איסטון ‬ ‫עורך דין -‬
‫עמוק ככל שיכולנו.‬
‫ובתוך שישה שבועות,‬
‫אספנו שפע עצום‬
‫של מסמכים שהעידו על ילדות ‬ ‫שהייתה פשוט טראומטית.‬
‫ג'יימס היה אחד משבעה ילדים‬ ‫שנולדו לאימו משבעה אבות שונים.‬
‫ילדותו התאפיינה בהתעללות, בהזנחה,‬
‫ובהיעדר מוחלט של הדרכה הורית.‬
‫הפרטים כאן מפחידים.‬
‫"כשהוא היה בן 16 חודשים,‬
‫מבוגר בלתי מזוהה‬ ‫הניח את ג'יימס על תנור בוער."‬
‫"ג'יימס אושפז בחדר המיון‬ ‫עם כוויות מדרגה שנייה ושלישית‬
‫שצרבו על ישבניו סימן בצורת גריל."‬
‫- אושפז למשך 12 יום... עד שהפצעים ‬ ‫החלימו מספיק כדי לאפשר את שחרורו. -‬
‫במשפחה שלו הייתה ‬ ‫היסטוריה אלימה של אנשים שנרצחו.‬
‫- מדריך ספסל השופטים -‬
‫אביו של ג'יימס היה אדם מטיל אימה ואלים‬
‫שנורה ונהרג כשג'יימס היה בן 15.‬
‫- ג'יימס סקוט, 44, נרצח ב-12:30 -‬
‫כלומר, הוא גדל במשפחה ‬ ‫שאלימות עיצבה והשחיתה אותה.‬
‫- הוא נורה פעמיים...‬ ‫המניע לרצח אינו ידוע -‬
‫היו לו מה שאנחנו מכנים, "נסיבות מקלות".‬
‫לא מדובר בניסיון להצדיק או לתרץ את הפשע,‬
‫אבל הנסיבות המקלות נותנות לפשע הקשר.‬
‫יצאנו להוכיח שעונש המוות ‬
‫יהיה עונש שג'יימס ווקר אינו ראוי לו.‬
‫- איסטון ערך דוח -‬
‫- שאותו הציג בפני משרד התובע המחוזי ‬ ‫לפני תחילת משפטו של ווקר -‬
‫יש הרבה אנשים שנפגעו‬ ‫בגלל אלכוהוליזם או התמכרות לסמים,‬
‫וילדים רבים הם תוצר של בתים הרוסים.‬
‫אחרים גדלו להורים אלכוהוליסטים.‬
‫יש כאלה שמתמודדים עם הורה שנמצא במאסר‬ ‫או עם אלימות במשפחתם.‬
‫וכאלה שאיבדו הורה בגלל אלימות.‬
‫אבל מה שיוצא דופן בתיק הזה‬
‫הוא שלא מדובר רק בגורם אחד, ‬ ‫אלא שג'יימס סבל מכולם.‬
‫זה אדם שחייו נפגעו באופן מחריד‬
‫והוא נכנע לגורמים ‬ ‫שהיו מכניעים כל אחד מאיתנו‬
‫אם אנחנו היינו במצבו.‬
‫- על בסיס הדוח של איסטון -‬
‫- התובעים הסכימו ‬ ‫לא לדרוש עונש מוות לג'יימס ווקר -‬
‫- במקום זאת, לאחר הרשעתו, -‬
‫- הוא נשלח למאסר עולם‬ ‫ללא אפשרות לחנינה -‬
‫הייתי מאוכזב מאוד מג'יימס ‬ ‫כשנודע לי מה הוא עשה.‬
‫אין לך זכות לקחת חיים. ‬ ‫הזכות הזאת שייכת לאלוהים.‬
‫- כשהתבגר, היחסים הקרובים ביותר של ווקר -‬
‫- היו עם אחיו המבוגר ממנו, טדי -‬
‫אני תיאודור ווקר ‬ ‫ואני הבכור מבין שבעה אחים.‬
‫הייתי בן 22 ‬ ‫כשהחלטתי להקדיש את חיי לאלוהים.‬
‫לא היו לנו ‬ ‫מה שאנשים מחשיבים כ"חיים טובים".‬
‫- הכומר תיאודור ווקר‬ ‫אחיו של ג'יימס -‬
‫נאלצנו להסתדר כמיטב יכולתנו.‬
‫- מכולת ביג מאמא רוז -‬
‫נהגנו לפזר סוכר על לחם,‬
‫רק כדי שיהיה לנו מה לאכול.‬
‫זאת הייתה ילדות קשה.‬
‫אני סחרתי בסמים ומכרתי גראס וקוקאין, ‬ ‫דברים כאלה.‬
‫אבל אני חושב שהוא הלך קצת יותר רחוק ממני,‬
‫בכל הקשור למעשי שוד ודברים כאלה.‬
‫לאחי ג'יימס תמיד הייתה נוכחות פיזית חזקה.‬
‫אם הוא התעצבן, ‬ ‫הצעיר הזה היה עלול להיות מסוכן.‬
‫- מרקט -‬
‫הייתי אומר שזה התחיל ‬ ‫לבוא לידי ביטוי מגיל שמונה‬
‫בכך שאף אחד לא היה מסוגל‬ ‫להתמודד איתו כשהוא כעס.‬
‫הוא הפך לאדם אחר ובאמת איבד שליטה.‬
‫אי אפשר היה לעצור אותו.‬ ‫הוא לא הסכים להקשיב. הוא פשוט נעלם.‬
‫בתוך תוכי, תמיד הרגשתי שג'יימס ‬ ‫ילך רחוק מדי ושלא תהיה לו דרך חזרה.‬
‫מעולם לא אמרתי זאת בגלוי‬ ‫כי לא רציתי להאמין בזה,‬
‫אבל הסימנים העידו על כך.‬
‫- תיאודור ווקר לא דיבר עם אחיו -‬
‫- או שמע את קולו‬ ‫מאז שהוא נכנס לכלא לפני 20 שנה -‬
‫העלטות שלי היו ‬ ‫הסוד השמור ביותר שלי ושל אמא שלי.‬
‫היא לא רצתה ‬ ‫שהילדים האחרים ידעו שיש לי בעיות כאלה.‬
‫והיא לא רצתה שיחשבו שאני שונה‬ ‫או שיתייחסו אליי ככזה.‬
‫תמיד היה לי בית, ‬ ‫אבל כשאני מחליק אל העלטות שלי,‬
‫ומחליק מתוכן החוצה,‬
‫הייתי מתעורר לפעמים במקומות שלא הכרתי.‬
‫הייתי ילד. ‬ ‫אני אמור להיות בבית עם אחיי ואחיותיי.‬
‫אבל התעוררתי מאחורי בניין.‬
‫ואני אפילו לא יכול ללכת הביתה ‬ ‫כי אני לא יודע איפה אני.‬
‫פחדתי. אף פעם לא ידעתי ‬ ‫מה יקרה או מתי זה יקרה.‬
‫זה קרה מפני שמישהו צעק עליי, ‬ ‫או מפני שמישהו התעלל בי.‬
‫לא זכרתי כלום כי לא רציתי לזכור.‬
‫מה ששמעתי הוא פשוט מדהים.‬
‫הוא פתח את ליבו.‬
‫זה עזר לי להבין עכשיו‬
‫מה שחוויתי איתו כשהיו לו עלטות,‬
‫כי אני חשבתי שהוא פשוט…‬
‫שזה פשוט ג'יימס, ‬ ‫כי הוא תמיד היה אדם קשוח.‬
‫אבל עכשיו אנחנו יודעים שהוא בעצם לא זכר‬
‫מה שהוא עשה ממש לפני כן.‬
‫הוא מעולם לא שיתף הרבה דברים אישיים.‬
‫הוא קבר אותם בתוכו.‬
‫אבל ג'יימס הזה, שמדבר עכשיו כאן...‬
‫הוא ג'יימס שהשתנה.‬
‫כן. זה רגע די מרגש בשבילי...‬
‫אם לומר לכם בכנות.‬
‫אני אדם טוב יותר עכשיו מכפי שהייתי קודם.‬
‫מהיום שבו נעצרתי, אני לוקח תרופות.‬
‫לא ביצעתי מעשה אלים נגד עצמי,‬
‫או נגד אף אחד אחר...‬
‫במשך יותר מ-20 שנה.‬
‫אני אצטרך לקחת תרופות‬ ‫ולהיות בטיפול במשך שארית חיי,‬
‫וזה לא בגלל הפשע שבוצע.‬
‫הייתי זקוק לכך לפני שהפשע בוצע.‬
‫- ארבעה חודשים לאחר הריאיון הראשון איתו, -‬
‫- הסכים ג'יימס ווקר ‬ ‫לענות על שאלות נוספות -‬
‫הוא בחר לא לטפל בבריאותו הנפשית ‬ ‫או בהתמכרות שלו לסמים,‬
‫ואז השתמש בזה כתירוץ‬
‫לשסף, להרוג אנשים ולעשות דברים אלימים.‬
‫לאמיתו של דבר...‬
‫כשהייתי זקוק לעזרה, ביקשתי עזרה.‬
‫נהגתי לומר ליועץ ולמטפל, "זה מה שעובר עליי‬
‫אבל אין לי את התרופות שלי."‬
‫- עצור -‬
‫"טוב, כן. תחזור בשבוע הבא."‬
‫כלומר, זה לא נכון שרק עשיתי סמים.‬
‫מאחר שלא קיבלתי את התרופות שלי,‬ ‫איבדתי כל קשר עם המציאות.‬
‫אבל אני יושב כאן לפניכם עכשיו.‬
‫אני לא אדם רע.‬
‫אני לעולם לא אהיה האדם הזה שוב.‬
‫ואני כבר לא מתבייש לומר, ‬ ‫"היי, אני צריך עזרה".‬
‫למה אתה חושב שביצעת‬ ‫שתי התקפות כמעט זהות‬
‫על גברים שעבדו בחנויות ספרים למבוגרים?‬
‫ובכן, למען האמת,‬
‫כי כשהייתי ילד שגדל ברחובות,‬
‫האנשים במקומות האלה‬ ‫היו אלה שפגעו בי במיוחד.‬
‫פשוט מאוד.‬
‫אם היית במרכז העיר,‬
‫יכולת למצוא משהו לאכול,‬ ‫למצוא בגדים, לעשות כל דבר.‬
‫אבל האנשים האלה‬
‫השתמשו בדברים האלה‬ ‫כדי לפתות ילדים ואז פגעו בהם,‬
‫ואני הייתי אחד מהילדים שהם פגעו בהם.‬
‫מבחינה נפשית, ‬ ‫ראיתי בהם את האנשים שפגעו בי,‬
‫ועשיתי את מה שעשיתי.‬
‫הוא מעולם לא שיתף הרבה דברים אישיים.‬ ‫הוא קבר אותם בתוכו.‬
‫אבל ג'יימס הזה, שמדבר עכשיו כאן...‬
‫הוא ג'יימס שהשתנה.‬
‫זאת התקדמות ‬ ‫ואני צריך לקחת כל מה שאני יכול לקבל‬
‫כשמדובר באחי.‬
‫ואני רוצה לתת לו ‬ ‫את כל החיזוקים החיוביים שאני יכול לתת לו‬
‫כדי שימשיך לעשות את מה שהוא עושה. ‬ ‫אל תשתנה.‬
‫היה קשה מאוד להקשיב לזה.‬
‫זה... רק לשמוע את הקול שלו‬
‫הפכו 20 שנה של מאבק ושל שינוי למשתלמות.‬
‫בשבילי, להיות האדם שאני עכשיו, ‬ ‫זה כמו הפרס שלי.‬
‫פחדתי מעצמי במשך הרבה מאוד זמן,‬
‫כי לא הכרתי את עצמי.‬
‫אבל עכשיו, כשאני מכיר את עצמי, ‬ ‫אין ממה לפחד.‬
‫תרגום: שלמה ליברמן‬