Jeg mener det var en stor sak, men det var en kalddusj av en hendelse.
Klokken nærmet seg 17:00, og jeg kjørte ut til flyplassen.
Så så jeg flyet ute på rullebanen.
Ingen visste nøyaktig hva som hadde skjedd
utover at fyren hadde ranet et apotek.
Og at han hadde et ungt gissel i flyet.
Jeg tror alle bare lærte underveis uten å vite nøyaktig hva som ville skje.
Det var veldig stille.
Til skytingen begynte.
SIDEN DØDSSTRAFF BLE GJENINNFØRT I USA I 1976,
HAR OVER 8 000 MENNESKER BLITT DØMT TIL DØDEN FOR DRAP
DETTE ER HISTORIEN TIL DØDSCELLEFANGE #22740
Det skjer ikke så mye i en liten by som dette.
Vi har hatt noen drap her og i omegnen, men dette var en stor sak.
Alle var sjokkert over det som hadde skjedd.
EN NETFLIX-SERIE
LIGG UNNA INGEN ADGANG
CROSSROADS KRIMINALOMSORGSSENTER SHELBY I MONTANA
Sånn. En, to, tre, fire, fem…
Takk.
Den hadde jeg aldri fått med meg.
I 1985 BLE DAVID KEITH DØMT TIL DØDEN FOR DRAP
Jeg heter David Cameron Keith.
Jeg hadde aldri begått en voldshandling før den dagen.
HAN HAR NÅ VÆRT I FENGSEL I 37 ÅR
Mitt livs verste dag. De verste avgjørelsene i mitt liv
førte til det øyeblikket, men det er hva det er.
Ikke noe jeg kan ta tilbake bare fordi jeg er lei for det.
DAVID BLE FØDT I SPOKANE I 1956
HANS FAR VAR EN FREMTREDENDE LOKAL ADVOKAT
Faren min var en utmerket mann.
Han var en utmerket advokat. Han var bare ikke særlig til far.
Han drakk mye.
Han var en av de der funksjonelle alkoholikerne.
Veldig funksjonell.
Og de snakker om at predikantbarn havner i trøbbel
bare fordi de er predikantunger. Det samme gjelder antakelig advokatunger.
Vi ble ikke tatt hånd om særlig bra.
Jeg prøvde alkohol da jeg var åtte, ni år gammel, om ikke tidligere,
fordi faren min holdt fester.
Cocktailselskap.
Jeg ble sikkert full et par ganger foran dem,
men jeg kan ikke huske at de disiplinerte meg.
Jeg var bare…
…et møbel, for å si det sånn.
DA HAN VAR 11, BLE DAVID SENDT PÅ INTERNATSKOLE 160 MIL UNNA
Det fikk meg ikke til å føle meg altfor ønsket.
Og jeg begynte med rusmidler.
Rus gjorde det lettere å takle noen av de følelsesmessige traumene.
Det begynte med vanlige stoffer som marihuana.
Men jeg trengte ikke gå for mye lenger
for å bli skikkelig innblandet i nåler og amfetamin.
Jeg hadde bare… en vanskelig oppvekst til jeg var 20 år gammel,
etter det ble jeg litt mer innblandet i den kriminelle siden av livet.
Og benyttet meg aldri av omgivelsene og livet vi har fått
til å gjøre noe med det.
Jeg stakk en nål i armen. Det var det jeg gjorde med det.
I VOKSNE ÅR FØRER DAVIDS RUSMISBRUK TIL FLERE FENGSELSDOMMER
FOR INNBRUDD OG TYVERI
I 1984 VAR HAN 27 ÅR GAMMEL, ARBEIDSLØS OG FORSØKTE Å FORSØRGE EN UNG FAMILIE
Denne perioden i livet mitt gikk fra ille til verre.
Jeg var tung rusmibruker.
Jeg hadde ikke jobb. Hadde ingen planer om å få det.
Jeg brøt meg inn i apoteker på natten
og solgte utbyttet til folk i Spokane.
Det var ikke noe voldelig ved det. Jeg var småkriminell, om du vil.
Dette var aktivitetene mine.
Det burde ha gitt tilstrekkelig inntekt, men gjorde det ikke.
Jeg tok for mye av dopet selv.
Jeg visste én ting: Husleia måtte betales.
Jeg måtte ha penger til mat.
En kone og tre barn kan ikke…
Vi klarer oss ikke materielt uten inntekt.
Jeg skjønte jeg måtte gjøre noe jeg ikke hadde gjort før.
DEN 11. JANUAR 1984 PLANLA DAVID Å BEGÅ VÆPNET RAN FOR FØRSTE GANG
Så jeg dro ut den morgenen, kjørte rundt i vestlige Montana og lette etter
en butikk som så komfortabel ut, hvis man kan bruke det ordet.
APOTEK
KLOKKEN 13:00 GIKK DAVID INN PÅ ET LOKALT APOTEK
MED VÅPEN KREVDE HAN PENGER OG MEDIKAMENTER
Jeg ranet det apoteket. Jeg var misfornøyd med jobben, så jeg råkjørte ut av byen.
Jeg kom ut på Motorvei 93, og en politibil signaliserte stopp.
Da hadde jeg vært ute av fengsel et par måneder.
og i stedet for å la meg arrestere,
kjørte jeg inn på parkeringsplassen utenfor en liten kolonialbutikk.
Og jeg løp inn i butikken.
Jeg var ute etter et skjold.
Vet ikke hvordan jeg kom på den tanken, jeg hadde aldri gjort noe sånt før.
Jeg kom gjennom døren og så en bevegelse i øyekroken,
og jeg visste at vedkommende som kastet den skyggen i øyekroken min
ikke ville bli skjoldet mitt, så jeg skjøt i den retningen.
Og så satte jeg pistolen mot bakhodet
til en mindre… det som viste seg å være en 13 år gammel gutt.
DAVID FLYKTET FRA BUTIKKEN MED 13-ÅRIGE WILLIAM CROSE JR. SOM GISSEL
Vi satte oss i pickupen til guttens far.
Og en politikonvoi fulgte etter oss til flyplassen.
Jeg prøvde å rømme. Hadde prøvd å rømme i timevis.
PÅ FERDEN TIL POLSON FLYPLASS
STOPPET DAVID FLERE GANGER FOR Å FORHANDLE MED POLITIET
Sheriffen gikk med på å gi meg et fly og en pilot
i bytte mot guttungen.
Og jeg tenkte at hvis jeg kom meg inn i flyet og flyet lettet,
ville piloten fly meg over Rocky Mountains…
…og jeg ville la piloten gå og vandre inn i solnedgangen.
Særlig, inn i solnedgangen.
Ingen kone lenger, ingen barn.
Alt det hadde rast rundt i hodet mitt.
På flyplassen omringet politibiler flyet.
De sto tilbaketrukket kanskje 100 meter.
Piloten var der på bakken med flyet.
PILOTEN HARRY SHRYOCK HADDE MELDT SEG FRIVILLIG
TIL Å TA DAVIDS UNGE GISSELS PLASS
Jeg hadde ikke tenkt å drepe det første gisselet, barnet.
Jeg hadde tenkt at så snart jeg slapp ungen,
ville jeg bli skutt og livet være over. Av en eller annen grunn skjedde ikke det.
DAVID SLAPP BARNET FRI I BYTTE FOR PILOTEN
Da vi kom inn i flyet, pekte jeg våpenet mot piloten, et nytt gissel.
Og jeg hadde et håp om at jeg kanskje ville overleve natten.
At ingen kom til å bli skutt.
Piloten bruker rundt en halvtime på å starte flyet.
Men mens dette foregikk,
uten at jeg visste det,
var andre sheriffbetjenter under flyet og slapp luften ut av dekkene.
Det flyet skulle ingen steder.
MENS FORHANDLERNE FORTSATTE Å KOMMUNISERE MED DAVID,
INNTOK EN SKARPSKYTTER I POLITIET POSISJON PÅ FLYSTRIPEN
Forhandlingsprosessen fikk meg til å lene meg ut av flydøren
for å snakke med disse… med sheriffen.
Og en gang jeg lente meg ut,
tenkte snikskytteren som var kanskje meter unna,
at han hadde fri skuddlinje på meg.
Så han skjøt meg.
DAVID BLE SKUTT I BRYSTET
MEN BEHOLDT BEVISSTHETEN
Jeg hadde blitt alvorlig såret.
Jeg kunne se at dette ikke ville gå bra.
Jeg ville være død ganske snart.
Livet mitt ville være over.
Jeg tenkte med meg selv at jeg skulle skyte piloten.
Fordi jeg ikke ville dø bare jeg i kveld.
Jeg ville ikke være ensom, bare…
Det var ikke noe gjennomtenkt, åndelig konsept eller noe.
Jeg ville bare ikke være alene om å dø.
DAVID SKJØT PILOTEN HARRY SHRYOCK I HODET
SHRYOCK DØDE PÅ ÅSTEDET
Etter jeg hadde skutt piloten,
la jeg ned våpenet og begynte å stige ut av flyet.
Det er det siste jeg husker.
Jeg tror jeg ble skutt i døråpningen da jeg kom ut.
Jeg ble skutt i bakhodet på kloss hold.
De fleste overlever ikke når de blir skutt i bakhodet.
Her sitter jeg, 38 år senere.
Tenk på det.
Jeg må være syk som kan le av dette.
DAVID LÅ TI DAGER I KOMA
ÅTTE MÅNEDER SENERE
BLE HAN FUNNET SKIKKET TIL Å FØRES FOR RETTEN FOR DRAP
Jeg angrer på det med hvert gram av kroppen min.
Det høres kanskje ikke ut som jeg bærer på mye anger.
Tro meg, det gjør jeg.
Jeg våknet ikke den morgenen
og tenkte at jeg skulle ut og drepe noen den dagen.
Skulle ønske jeg hadde stoppet og sagt: "Vent litt." Men… nei.
Det var…
Følelsesbrikken var ikke aktivert,
som med Delta i Star Trek.
Jesus.
Skulle ønske jeg hadde brydd meg.
Følelser hadde aldri vært en del av mitt voksne liv.
Og de var egentlig ikke en del av det da.
Jeg liker ikke å studere meg selv for grundig.
Bør ikke si jeg ikke liker det. Jeg pleier bare ikke å gjøre det.
Det er ikke mye å like der.
Det er ikke noe som er riktig med det.
Vel, det er egentlig ikke sant.
Det veldig riktige ved det var piloten som meldte seg frivillig for det barnet,
for å ta det barnets plass.
Det var vel det eneste riktige som skjedde den dagen.
Hvis jeg kunne juksegråte nå, hadde jeg gjort det.
Men jeg kan ikke.
Jeg savner faren min.
Det er nesten morsomt å si etter 38 år.
Når enn du mister foreldrene dine, savner du dem. Uansett alder.
Jeg heter George Shryock. Jeg er Harry Lee Shryocks sønn.
De langsiktige konsekvensene av det som skjedde
med… hans død og… var veldig harde for oss alle. For hele familien.
Våre barnebarn… Hans barnebarn, våre barn. De savnet ham.
Vi kjente ham. Vi husker fortsatt hvem han var… Det gjør ikke de.
Jeg skulle ønske guttene mine hadde erfart hans innflytelse.
Så det er en sorg.
Faren min kom fra en enkel bakgrunn i Ohio.
Han hadde alltid, i oppveksten, visjoner, nesten Peter Pan-lignende, om å fly.
Og da han var 20,
vervet han seg til flyvåpenets kadettprogram.
Min far var 30 år i militæret
og på tre krigsskueplasser: Andre verdenskrig, Korea og Vietnam.
Men han pensjonerte seg som 51-åring.
Han ble selvsagt dekorert
for å ha opplevd mye kamp.
Han var en veldig god pilot.
DAGEN HAN BLE SKUTT,
LA HARRY SHRYOCK IGJEN EN LAPP TIL SIN KONE I FAMILIENS HJEM
Han la igjen lappen på benken fordi moren min ikke var hjemme.
Hun ble kalt Dee og han Lee.
"Gisselsituasjon sør for byen.
Jeg må fly sheriffen ned for å få oversikt."
Lee."
RETT OVER EN TIME SENERE BLE HARRY SHRYOCK IHJELSKUTT
Jeg opplevde mye sinne i noen år.
Kona mener jeg fortsatt er veldig sint. Vet ikke med "veldig".
Jeg er nøytral. Keith må bare håndtere seg selv og sin skaper på sin egen måte.
KEITH SKIKKET TIL RETTERGANG
Han er åpenbart svært intelligent.
Han kunne ha tatt moralske og etiske avgjørelser når han ble voksen.
Og når det kommer til hans anger,
er den vanskelig for meg å tro på, hans historie tatt i betraktning.
Keith var som besatt. Dette skjedde ikke bare den dagen,
det var en ti år lang kollisjonskurs mot skjebnen.
Det er en individuell avgjørelse å tilgi én person for hans handlinger.
Noen kan ikke tilgi, og for andre er det en måte å rense sjelen på.
Broren min er et produkt av sin barndom.
Han ville ikke vært det han er i dag
hvis ikke barndommen hadde satt ham på den kursen.
Jeg heter Bruce Keith, og jeg er David Keiths eldre bror.
ETTER SKYTINGEN VAR BRUCE EN AV DE FØRSTE SOM BESØKTE DAVID PÅ INTENSIVAVDELINGEN
Da jeg så ham på sykehuset med rørene, ledningene
og skjermene med hjerteslagene på…
Det føles ganske overveldende å se på når det er en nær slektning.
Du ser det kanskje på tv en gang i blant,
men når det er i ditt virkelige liv, rett opp i ansiktet, er det vanskelig.
DAVID GJENNOMGIKK FLERE LIVREDDENDE OPERASJONER
Ingen visste om han ville overleve.
Jeg mener, han lå i respirator,
og det neste jeg hørte var at han hadde fått en dato for rettssaken.
Siden du ikke rettsprøver folk som er i rekonvalesens fra traume,
må du vente til de kan forsvare seg sånn pass.
Han hadde mye press på seg
for å stille for en dommer og bli konfrontert for denne grusomheten.
DAVID SKULLE FOR RETTEN FOR DRAPET PÅ HARRY SHRYOCK
OG BORTFØRINGEN AV WILLIAM CROSE JR.
HAN RISIKERTE DØDSSTRAFF
DAVID VALGTE Å IKKE BESTRIDE ANKLAGENE OG FRASA SEG RETTEN TIL RETTSSAK
Da han reiste seg i retten og erkjente straffeskyld for anklagene,
forsto jeg hvorfor han gjorde det…
…som en del av å ta på seg ansvaret.
Da jeg satt i rettssalen og hørte dommeren felle dommen,
husker jeg tydelig dommerens ord. Han sa:
"Du gikk virkelig over alle støvleskaft her, gutt."
DEN 10. APRIL 1985 FIKK DAVID TO SEPARATE DØDSSTRAFFER
Hvor mange har hørt om at to dødsstraffer blir utmålt i samme rettsmøte?
Jeg mener Davids straff,
som dommeren erklærte den, ikke var riktig.
Jeg tror ikke det å drepe noen som helst
er til nytte for noe.
Jeg vet ikke om jeg engang bearbeidet det på flere år.
Men…
…man skjønner man aldri får se ham igjen, unntatt bak lås og slå.
Han sa seg skyldig fordi han visste han hadde gjort det,
så han var ærlig mot seg selv og mot retten.
Han vil aldri slutte å være lei seg for det.
Han forstår at alt han gjorde var hans egen feil.
Han forstår at han har betalt en høy pris for handlingene sine.
Så, er han en fare for samfunnet?
Det tviler jeg på.
Jeg vil gjerne se ham løslatt og blomstre opp.
Det er mulig.
Det er ikke snakk om en uskyldig person her.
Det er ingen tvil om hvem som gjorde det.
Det er ingen feilidentifisering.
TJUENDE TINGRETTSDOMSTOL
Men det er som de sier: Irene ser ikke svart og hvitt,
for de ser alle fargene i mellom.
Problemet mitt er at jeg ser alle fargene i mellom i en slik historie.
Jeg heter Jim Manley.
Jeg er tingrettsdommer i det 20. rettsdistrikt,
som er rettsdistriktet for denne sakens håndtering.
JIM MANLEY JOBBET SOM AKTOR DA DAVIDS DOM BLE AVSAGT
STATEN MONTANAS RIKSVÅPEN
David Cameron Keith ble dømt til døden i denne rettssalen,
ved det bordet der borte.
Da dommen ble kunngjort,
kan jeg ikke huske at han lagde noen lyder eller gjorde noe styr av det
eller viste følelser noe særlig.
Gjennom hvert trinn i prosedyren satt han her stoisk,
og du ville aldri gjettet at han hadde en alvorlig dom hengende over seg.
Det er nesten uhørt at noen erkjenner straffeskyld
når de vet at dødsstraff er på bordet.
Med mindre de vil dø.
Så det var overraskende. Men han hadde jo heller ikke noe forsvar.
De drapsrelaterte forbrytelsene oppfylte kriteriene for dødsstraff.
Så lenge vi har hatt samfunn, har vi hatt behov for gjengjeldelse,
og… jeg forstår den siden av det. På den annen side
reduserer ikke eksistensen av dødsstraff egentlig drap.
Men om jeg må følge lovens bokstav og ånd
som lovgiverne avgir den…
kunne jeg meget mulig avsagt dødsstraff for ham i dag.
Selv om jeg personlig ikke egentlig… Jeg er ikke egentlig for den.
DOMMER FASTSETTER DATO FOR HENRETTELSE FOR BORTFØRING OG DRAP I 1984
DAVIDS HENRETTELSE BLE SATT TIL 1. DESEMBER 1988
NESTEN FIRE ÅR ETTER DOMSAVSIGELSEN
LAKE COUNTY TINGHUS
I UKENE FØR DAVIDS PLANLAGTE HENRETTELSE
BEGJÆRTE HANS ADVOKATER GUVERNØREN DIREKTE OM MILDERE STRAFF
Guvernør Swindon studerte dokumentene, snakket med alle parter,
dro til fengselet og satt ansikt til ansikt og pratet med ham en stund.
Og jeg forstår det sånn at på den tiden hadde David Cameron Keith blitt kristen
og reiste rundt og snakket med videregåendegrupper
om kriminalitet og narkotika
og overbeviste en guvernør om at han angret.
CB McNEIL TINGRETTSSAL
Guvernøren vurderte alt dette og omgjorde dødsdommen
til livstid i fengsel uten mulighet for prøveløslatelse.
Første gang en Montana-guvernør omgjør en dødsdom sånn, såvidt jeg vet.
Min forståelse er at David Cameron Keith har vist en rekke ansikter
til forskjellige mennesker over en tidsperiode.
Jeg vet ikke hvilket som er den ekte David Cameron Keith.
Men hvis han virkelig er oppriktig og angrer på det han gjorde,
og hvis offerets familie blir konsultert,
ville jeg ikke innvende mot prøveløslatelse på dette tidspunkt.
RETTSSAL
Når jeg tenker på pappa, blir jeg stolt.
Jeg er ikke stolt av feilene han gjorde, men jeg er stolt av at gjennom alt sammen
elsket han oss i all den grad han kunne.
Jeg tror ikke han var voldelig i noen del av sitt vesen,
men jeg har sett rusavhengige bli trengt opp i et hjørne
og dessverre gjøre hva som helst for å få skuddet sitt,
for å klare å takle livet.
Jeg vet over enhver tvil…
DAVIDS STEDATTER
…at det ikke var planlagt. Det var ikke av ondskap, men…
…"Herregud! Jeg klikker og vet ikke hva jeg skal gjøre."
CAMERON VAR TO OG TRACI NI DA FAREN DERES BLE FENGSLET
DE BESØKER HAM JEVNLIG
Dette er nok det eneste ekte bildet
av meg og ham.
Vi har faktisk fått det forstørret
og har det i loftstrappen vår.
Jeg har kun blitt kjent med ham i fengsel.
Selv om han har vært i fengsel hele tiden, har han vært super mot meg.
Til å ha vært fengslet så lenge
har jeg aldri sett noen så positiv,
som fortsatt har lyst til å utgjøre en forskjell og være
en del av livet mitt og lære om ting jeg liker
og få bilder av barna mine.
Vi prater stort sett ukentlig sammen.
Alle, uansett feilene sine, fortjener en sjanse.
De er uansett mennesker.
Jeg synes han har sont tiden han har sont for sine forbrytelser, men…
…jeg forstår også at han tok noens liv.
Jeg har aldri egentlig tenkt på ofrene før nå.
Jeg vet ikke, fordi det var… Jeg var ni og hadde ikke kapasitet
til å engang tenke på ofrene oppi alt dette.
Men hvis de hadde møtt eller snakket med ham,
tror jeg de ville tilgitt ham.
KJÆRLIGHETEN FEILER ALDRI
BETTYS KRO
David Keith syntes jeg var interessant å snakke med.
VELKOMMEN TIL BETTYS
Jeg har hatt med folk som har begått drap å gjøre,
og han passet ikke til den profilen.
Om du møtte David på en restaurant i byen,
ville du tenkt at han var en ganske normal, ganske intelligent fyr.
SPIS HER
Han var ikke en dum ung mann. Han gjorde bare dårlige valg.
Jeg heter Dennis Jones, og jeg var korrespondent for avisen The Missoulian.
PILOT DØR I GISSELDRAMA
Jeg dekket situasjonen med David Keith og Harry Shryock som endte på flyplassen,
og fortsatte å følge saken til den var avgjort.
EN DRAPSMANNS VITNESBYRD
David sa det var bare en dårlig dag, som er en underdrivelse.
DENNIS JONES VAR PÅ ÅSTEDET PÅ DRAPSDAGEN
OG INTERVJUET SENERE DAVID PÅ SYKEHUSET OG I FENGSEL
DE HOLDT KONTAKTEN I FLERE ÅR
Jeg snakket med David gjennom mange intervjuer,
og vi fortsatte forholdet på den måten at han skrev meg notater.
Jeg visste ikke om at andre intervjuet ham.
De hadde tilgang til ham akkurat som meg,
men til slutt ville han ikke snakke med andre enn meg.
I brevene sine skrev han mye personlig om følelsene sine og var veldig åpen.
Og alle sammen virket ganske ærlige.
Jeg tror ikke han prøvde å imponere noen.
Jeg tror han angret på det han hadde gjort.
Mye hadde nok å gjøre med at han prøvde å uttrykke sin skyldfølelse.
Faen, jeg har løyet for meg selv i hva? Et dusin år?
Løyet til alle andre om det, faktisk.
Da jeg erklærte straffeskyld,
la jeg meg flat for rettens nåde i håp om litt mildere straff som resultat.
Dommeren slapp å kaste bort all den tiden og alle pengene.
Kanskje han ikke ville gi meg dødsstraff, for jeg var absolutt skyldig.
Alt handlet om meg, meg selv og jeg.
Har jeg blitt straffet tilstrekkelig?
Vel, rettsinstansene ser ikke ut til å mene det. Og…
…jeg vet ikke hva jeg skal svare.
Jeg synes oppriktig at jeg har blitt overstraffet.
Du har ikke sett kulehullet i bakhodet mitt, men
jeg ble skutt i bakhodet på kloss hold.
Av en eller annen grunn virker det bare ikke rett.
Men jeg er vel bare en dårlig taper.
Jeg satte meg i denne posisjonen selv.
Og den er det den er.
Det er første gang jeg har hørt David Keith på lenge.
Hvis jeg hører det riktig, var det han sa at
han skulle prøve å unnslippe dødscellen ved å erklære straffeskyld.
Nå sier han at det var motivasjonen hans.
Den gang fikk han det til å høres ut som at han tok ansvar.
Du vet,
alt har sine fotnoter.
Kanskje det var delvis sant at han ville ta ansvar,
men samtidig var det en manipulerende ting å gjøre for å, som han sa det:
"unnslippe dødscellen".
Det høres nesten ut som at han har gått tilbake i tid.
Høres litt mer aggressiv ut
nå som han har hatt mye tid til å tenke på det.
Han er ikke der.
Han tenker på David Keith, ikke Mr. Shryock og familien hans.
Og i så måte er det skuffende.
GEORGE VAR I RETTEN UNDER DAVIDS RETTSMØTE
HAN HAR IKKE HØRT STEMMEN HANS SIDEN DEN DAGEN
Det er ikke noe som er riktig med det.
Vel, det er egentlig ikke sant.
Det veldig riktige ved det var piloten som meldte seg frivillig for det barnet,
Det var vel det eneste riktige som skjedde den dagen.
Hvis jeg kunne juksegråte nå, hadde jeg gjort det.
Men jeg kan ikke.
Jeg angrer fra bunnen av mitt hjerte på at jeg drepte Mr. Shryock
Det var ikke noe jeg hadde tenkt på bare en… fem sekunder tidligere.
For på det tidspunktet hadde jeg ikke tenkt å skyte noen.
Jeg prøvde å rømme. Hadde prøvd å rømme i timevis.
David Keith sa: "Jeg prøvde ikke å skade noen, jeg prøvde å rømme."
Den er litt vrien å tro på.
På én dag ranet han et apotek med våpen.
Han stjal narkotika.
Han motsatte seg arrest.
Han forsøkte å drepe da han skjøt på en butikkeier.
Han kidnappet sønnen hans og holdt ham med våpen.
Tok faren min som gissel og begikk drap. Alt på én dag.
Og det er bare for å avrunde en tiårig karriere som sosiopat.
Bokstavelig talt kriminell i et tiår, inn og ut av fengsel.
Prøveløslatt.
Men han pratet seg ut av de greiene.
Han brukte et helt liv på å finpusse disse forbryterferdighetene.
Og det måtte ende i tragedie.
DRAP
Tror han selv på at han angrer?
Det hadde vært et godt spørsmål.
Til å være en med slike sosiopatiske tilbøyeligheter
og som er ganske sleip og åpenbart veltalende,
er dette troverdig?
Det er det virkelig ikke for meg.
Han er en skikkelig svindler.
Og kan han sette i gang et opplegg for å få en eller annen særdispensasjon
og få guvernøren til å endre litt på straffen, gjør han det.
Til dagen jeg dør, vil jeg sørge over at jeg drepte Mr. Shryock.
Mer enn halve livet mitt har gått siden den dagen.
Jeg har kastet bort så mye av tiden og kreftene mine
i et fengsel.
På den annen side fortjente jeg og måtte bli straffet for dette.
Jeg kan gjøre flere ting.
TRE MÅNEDER ETTER FØRSTE INTERVJU
SAMTYKKET DAVID KEITH TIL Å SVARE PÅ FLERE SPØRSMÅL
Jeg vil gjerne kunne være et vitne for barnebarna mine,
så de aldri kommer slik på avveie.
Jeg kan være ærlig med folk.
Og vil gjerne være ærlig med dem, jeg kan, jeg vil være ærlig.
Tror han selv på at han angrer? Det hadde vært et godt spørsmål.
Til å være en med slike sosiopatiske tilbøyeligheter,
og som er ganske sleip og åpenbart veltalende…
…er dette troverdig?
Jeg… Det er det virkelig ikke for meg.
Jeg tenker sosiopat antakelig er en god beskrivelse av meg.
Men jeg var et helt annet menneske da.
Det unnskylder ikke det jeg gjorde, men jeg synes jeg har gjort opp for det.
Jeg hadde tatt det tilbake om jeg kunne. Men vi vet alle at det ikke er mulig.
Jeg kan ærlig talt si at fra bunnen av mitt hjerte
er jeg lei for det.
Beklager, jeg bare…
Det er noen saker, der jeg vet at når jeg prøver å tvinge ordene fram,
blir det til en hel sippefest.
Og…
…jeg ønsker ikke at noen skal synes synd på meg, osv.
Jeg er en forandret mann.
Samfunnet burde slippe å måtte forsørge meg resten av livet.
Gi meg en sjanse til å gjøre det.
DAVID SONER FORTSATT I ET HØYSIKKERHETSFENGSEL
HAN ER IKKE BERETTIGET PRØVELØSLATELSE
Det jeg har gått glipp av i livet, kan fylle en bok.
Sikkert hundre ganger.
Dere, jeg, alle sammen.
Vi gjør alle feil.
Ikke kast bort livet ditt som jeg gjorde.
Tekst: Greger Hoel