Сказати б, що це було щось неймовірне,
та ситуація була серйозна.
Було близько п'ятої вечора,
і я тоді
поїхав до аеропорту.
Затим я побачив літак на злітній смузі.
Ніхто не знав до кінця, що сталося,
окрім того, що він пограбував аптеку.
І в цьому літаку тримав в заручниках дитину.
Думаю, усі дізнавалися деталі на ходу, не знаючи напевне,
що буде далі.
СТОП
Було дуже-дуже тихо.
Доки не почалася стрілянина.
ВІДКОЛИ В 1976 РОЦІ В США ЗНОВУ ЗАПРОВАДИЛИ СМЕРТНУ КАРУ,
ПОНАД 8 ТИСЯЧ ЛЮДЕЙ БУЛО ЗАСУДЖЕНО ДО СМЕРТІ ЗА ВБИВСТВО
ЦЕ ІСТОРІЯ В'ЯЗНЯ-СМЕРТНИКА №22740
У такому містечку мало що трапляється.
У нас було кілька вбивств
у місцевості навколо нас,
але це стало особливим.
Усі були шоковані тим, що сталося.
СЕРІАЛ NETFLIX
ПОГАНИЙ ДЕНЬ
НЕ ЗАХОДИТИ ПРОХІД ЗАБОРОНЕНО
ДЕПАРТАМЕНТ ВИКОНАННЯ ПОКАРАНЬ «КРОСРОУДС» ШЕЛБІ, МОНТАНА
Ось так. Один, два, три, чотири, п'ять,
Дякую.
Мені б ніколи не вдалося.
У 1985 РОЦІ ДЕВІДА КІСА ЗАСУДИЛИ ДО СМЕРТНОЇ КАРИ ЗА ВБИВСТВО
Мене звати Девід Кемерон Кіс.
До того дня я ніколи в житті не вчиняв нічого жорстокого.
ВІН ПЕРЕБУВАЄ У В'ЯЗНИЦІ ВЖЕ 37 РОКІВ
Це був найгірший день мого життя.
Найгірші рішення мого життя призвели до цієї миті, але…
Що є, то є.
Це не те, що я можу змінити, бо мені просто шкода.
ДЕВІД НАРОДИВСЯ В 1956 РОЦІ В СПОКАНІ, ВАШИНГТОН
ЙОГО БАТЬКО БУВ ВІДОМИМ МІСЦЕВИМ АДВОКАТОМ
Мій тато
був чудовою людиною.
Він був чудовим адвокатом.
Але таким собі батьком.
Він багато пив.
Він був одним із
функціональних алкоголіків.
Дуже функціональних.
Кажуть, що діти священників потрапляють у халепи
просто тому, що вони діти священників.
Те саме, мабуть, і з дітьми адвокатів.
За нами не дуже наглядали.
Я спробував алкоголь, коли мені було
вісім–дев'ять років,
якщо не раніше,
бо мій батько влаштовував вечірки.
Вечірки з коктейлями.
Я кілька разів, мабуть, напивався перед ними,
але не пам'ятаю, щоб вони мене дисциплінували.
Я був лише…
меблями, якщо хочете.
В 11 РОКІВ ДЕВІДА ВІДПРАВИЛИ В ШКОЛУ-ІНТЕРНАТ
ЗА 1600 КІЛОМЕТРІВ ВІД СВОЄЇ СІМ'Ї
Це геть не спонукало мене почуватися бажаним.
НЕ ПАРКУВАТИСЯ
І я захопився наркотиками.
Завдяки наркотикам мені легше було переносити тягар тих емоційних травм.
Усе почалося зі, скажімо,
звичайних наркотиків, таких як марихуана.
Але мені не довелося йти дуже далеко,
щоб підсісти на наркоту, що вводиться через голку,
та амфетаміни.
Мені було важко
подорослішати доти, доки не виповнилося 20 років,
а після цього
я трохи більше втягнувся в кримінальну частину життя.
Я ніколи не користувався оточенням і тим життям, яке воно нам забезпечувало.
Нічого з ним не робив.
Я встромив голку в руку.
Ось що я з ним зробив.
КОЛИ ДЕВІД СТАВ ДОРОСЛИМ,
ЙОГО НАРКОЗАЛЕЖНІСТЬ ПРИЗВЕЛА ДО КІЛЬКОХ ТЕРМІНІВ
ЗА ПРОНИКНЕННЯ Й КРАДІЖКИ
У 1984 РОЦІ ЙОМУ БУЛО 27 РОКІВ
БУВШИ БЕЗРОБІТНИМ, ВІН НАМАГАВСЯ ПІДТРИМУВАТИ МОЛОДУ СІМ'Ю
Тоді моє життя змінювалося
з поганого на ще гірше.
Я був наркоманом.
Не працював.
І не планував працювати.
Я проникав уночі в аптеки й грабував їх.
І продавав нагарбане людям у Спокані.
У цьому не було нічого жорстокого.
Я був правопорушником, якщо хочете.
Це було моїм заняттям.
Що мало б забезпечити необхідний дохід, чого не сталося.
Я вживав забагато наркотиків.
«МИЛМАН ДЖЕВЕЛЕРС» ЛЕГКІ КРЕДИТИ
Я знав одне: мушу платити за оренду.
Я мусив мати змогу платити за їжу.
Дружина й троє дітей не могли бути…
Ми не могли
жити без жодних матеріальних доходів.
Я просто знав, що маю зробити те, чого ще раніше не робив.
11 СІЧНЯ 1984 РОКУ
ДЕВІД ВПЕРШЕ ВИРУШИВ НА ЗБРОЙНЕ ПОГРАБУВАННЯ
Того ранку я виїхав,
а тоді їздив західною частиною Монтани,
шукаючи магазин, який був би
зручним,
якщо тут можна вжити таке слово.
МІСТЕЧКО ПЛЕЙНС АПТЕКА «КРАМНИЦЯ ЗДОРОВ'Я»
О ПЕРШІЙ ДНЯ ДЕВІД ЗАЙШОВ У МІСЦЕВУ АПТЕКУ,
А ТОДІ, НАВІВШИ ДУЛО ПІСТОЛЕТА, НАКАЗАВ ДАТИ ЙОМУ ГРОШІ ТА МЕДИКАМЕНТИ
Я пограбував там аптеку.
Я розумів, що погано впорався, тож хутко поїхав з міста.
ПІВДЕНЬ — 93 — ПІВНІЧ
Виїжджаю назад на трасу 93, а мене намагається зупинити поліційна машина.
Я лише вийшов з тюрми за кілька місяців до того
й замість того, щоб здатися копам,
я хутко загнав машину на стоянку маленького місцевого магазину.
І забіг у цей магазин.
Я шукав собі щит.
Не знаю, чому я так вирішив.
Ніколи раніше такого не робив.
Я зайшов у крамницю й краєчком свого ока побачив якийсь рух.
Я знав, що той, хто є цією тінню в краєчку мого ока,
не стане для мене щитом, тому я вистрілив у тому напрямку.
А тоді приклав пістолет до потилиці
якомусь малому,
що виявився 13-річним хлопчиком.
ДЕВІД УТІК З КРАМНИЦІ
З 13-РІЧНИМ ВІЛЬЯМОМ КРОУЗОМ МОЛОДШИМ, ЯКОГО ВІН ЗАБРАВ ПІД ДУЛОМ ПІСТОЛЕТА
Ми сіли в пікап батька цього хлопчика.
Якась поліційна колона проїхала за нами до аеропорту.
Я намагався втекти.
Уже кілька годин намагався це зробити.
НА ШЛЯХУ ДО АЕРОПОРТУ МІСТА ПОЛСОНА
ДЕВІД КІЛЬКА РАЗІВ ЗУПИНЯВСЯ ДЛЯ ПЕРЕГОВОРІВ З ПОЛІЦІЄЮ
Шериф поліції погодився надати мені літак
та пілота
в обмін на цього хлопчика.
І
я подумав, що якщо я сяду в літак, і він злетить,
і пілот переправить мене через Скелясті гори,
то я відпущу пілота
й рушу собі, куди серце забажає.
Так, куди серце забажає.
Більше жодної дружини, жодних дітей.
Усе це крутилося в моїй голові.
В аеропорту
навколо літака стояло повно поліційних машин,
вони від'їхали десь на сотню метрів.
Пілот уже був на території з літаком.
МІСЦЕВИЙ ПІЛОТ ГАРРІ ШРЬОК
ЗГОЛОСИВСЯ СТАТИ ЗАРУЧНИКОМ ЗАМІСТЬ ЗАХОПЛЕНОГО ХЛОПЧИКА
Я не мав жодного наміру вбивати першого заручника, хлопчика.
Я думав, що як тільки відпущу дитину,
у мене вистрелять, і моє життя закінчиться.
Ну, цього чомусь не сталося.
ДЕВІД ВІДПУСТИВ ДИТИНУ В ОБМІН НА ПІЛОТА
Щойно ми сіли в літак,
я націлив пістолет на цього пілота, нового заручника.
І я сподівався, що,
можливо, я таки переживу цю ніч.
Що нікого не застрелять.
ЗАКРИЙ СВІЙ ПЛАН ПОЛЬОТУ ПОВІТРОПЛАВАННЯ МОНТАНИ
Пілоту потрібно пів години, щоб завести літак.
Але поки він виконував усі потрібні процедури,
без мого відома
інші заступники шерифа перебували під літаком,
спускали повітря з шин.
Цей літак не мав нікуди летіти.
ПОКИ ПЕРЕМОВНИКИ ПРОДОВЖУВАЛИ ГОВОРИТИ З ДЕВІДОМ,
ПОЛІЦІЙНИЙ СНАЙПЕР ЗАЙНЯВ ПОЗИЦІЮ НА ЛЕТОВИЩІ
У процесі переговорів я висунувся з дверей літака,
розмовляючи з цими… з шерифом.
СТОП — АКТИВНА ЗЛІТНА СМУГА
Одного разу, коли я висунувся, —
снайпер був десь приблизно за 45 метрів —
я подумав, що я в нього як на долоні.
І він вистрелив у мене.
ДЕВІД ОТРИМАВ ПОРАНЕННЯ В ГРУДИ
АЛЕ НЕ ВТРАТИВ СВІДОМОСТІ
Мене важко поранили.
Я зрозумів, що рана дуже кепська.
Я мав померти досить швидко.
Моє життя мало скінчитися.
Я подумав собі: «Застрелю пілота».
Я не хочу йти сьогодні сам.
Я не хотів
бути самотнім, просто…
Це не був якийсь дуже продуманий,
містичний чи ще якийсь задум.
Я просто не хотів іти сам.
ДЕВІД ВИСТРЕЛИВ ПІЛОТУ ГАРРІ ШРЬОКУ В ГОЛОВУ
ШРЬОК ПОМЕР НА МІСЦІ
Коли я застрелив пілота,
поклав свій пістолет
і почав виходити з літака.
Це останній спогад перед утратою свідомості.
Гадаю, у мене вистрелили, коли я виходив з дверей літака.
Мені вистрелили впритул у потилицю.
Якщо вистрелити в потилицю, більшість людей не виживає.
Та ось я, через 38 років.
Подумати тільки.
І я божевільний, що можу сміятися з цього.
ДЕВІД ПРОВІВ ДЕСЯТЬ ДНІВ У КОМІ
ЧЕРЕЗ ВІСІМ МІСЯЦІВ
ЙОГО ВИЗНАЛИ СПРОМОЖНИМ ПОСТАТИ ПЕРЕД СУДОМ ЗА ВБИВСТВО
Я шкодую про це кожною частинкою свого тіла.
Можливо, не дуже схоже на те,
що я каюся.
Але повірте мені, я каюся.
Я не прокинувся того ранку,
думаючи, що вийду й вб'ю когось протягом дня.
Шкода, що я не зупинився й не сказав: «Стривай».
Але… ні.
Тоді…
У той день
чомусь не був активований чіп відчуттів,
як у андроїда зі «Зоряного шляху».
Господи.
Якби ж я тоді зважив.
Почуття ніколи не були частиною мого дорослого життя.
І того дня також.
Мені не подобається глибоко в собі розбиратися.
Не скажу, що мені це не подобається. Я просто цього не роблю.
У цьому мало приємного.
У цьому не було нічого правильного.
Ну, не зовсім так.
Правильним було те, що пілот добровільно пішов замість дитини,
щоб зайняти місце хлопчика.
Це була єдина правильна річ, що сталася того дня.
Якби я міг сфальшувати сльози,
я б це зробив.
Але не можу.
Я сумую за батьком.
Майже смішно казати таке після 38 років.
Коли втрачаєш батьків, сумуєш за ними. У будь-якому віці.
Я Джордж Шрьок. Син Гаррі Лі Шрьока.
Довгострокові наслідки того, що сталося з…
бо після його смерті й… вони…
ДЖОРДЖ ШРЬОК СИН ГАРРІ ШРЬОКА
…були дуже важкими для нас усіх. Для родини.
Наші онуки, його онуки, наші діти
сумують за ним.
Ми знали його. Ми досі знаємо, ким він був.
А вони — ні.
Шкода, що мої хлопці не мали його впливу.
Тому
дуже прикро.
Так…
Мій батько родом зі скромного села в Огайо.
У дитинстві він завжди мріяв, що стане неначе Пітер Пен,
що він літатиме.
А коли йому
виповнилося двадцять, він пішов служити
в кадетську авіацію.
Мій батько прослужив у війську 30 років
і пережив три театри бойових дій у Другій світовій, Кореї та В'єтнамі.
Але пішов на пенсію в 51 рік.
Звісно, його нагородили за участь у стількох боях.
Він був прекрасним пілотом.
У ДЕНЬ ФАТАЛЬНОГО ПОСТРІЛУ
ГАРРІ ШРЬОК ЗАЛИШИВ УДОМА ЗАПИСКУ СВОЇЙ ДРУЖИНІ
Він залишив цю записку на столі, бо моєї мами не було вдома.
У неї було прізвисько Ді, а в нього — Лі.
«На півдні міста когось узяли в заручники.
Я маю доправити туди на літаку нашого шерифа.
Лі».
МЕНШ НІЖ ЗА ГОДИНУ ГАРРІ ШРЬОКА ЗАСТРЕЛИЛИ
Я відчував неабиякий гнів у наступні
кілька років.
Дружина вважає, що я досі злюся. Не скажу, що я аж дуже злюся.
У мене нейтральні емоції. Просто…
Кіс має по-своєму розібратися із собою й своїм Творцем.
КІС УЖЕ ЗДАТЕН ПОСТАТИ ПЕРЕД СУДОМ
Він дуже розумний.
І міг ухвалювати моральні й етичні рішення,
відколи досяг повноліття.
А що стосується
його каяття,
то мені важко в нього повірити,
ураховуючи його історію.
Кіс був готовий на все заради мети. Це сталося не просто того дня,
це був десятирічний шлях до зіткнення з долею.
МІССУЛА, МОНТАНА
Пробачати людині її вчинки — це особисте рішення.
Хтось не може пробачити, а для когось —
це спосіб очистити душу.
Мій брат — це результат його дитинства.
Він би не став тим, ким він є сьогодні,
якби дитинство не направило його на цей шлях.
Мене звати Брюс Кіс,
я старший брат Девіда Кіса.
ПІСЛЯ ФАТАЛЬНОГО ПОСТРІЛУ БРЮС БУВ ОДНИМ З ПЕРШИХ,
ХТО ПРОВІДАВ ДЕВІДА В ПАЛАТІ ІНТЕНСИВНОЇ ТЕРАПІЇ
Коли я побачив його в лікарні
з трубками, дротами та екранами,
що показували його пульс,
на таке страшно було дивитися,
адже це мій найближчий родич.
Іноді таке можна побачити по телевізору,
та коли таке в реальному житті, прямо перед тобою,
то це важко.
ДЕВІДУ ПРОВЕЛИ ЧИСЛЕННІ ОПЕРАЦІЇ, ЩОБ УРЯТУВАТИ ЙОМУ ЖИТТЯ
Ніхто не знав, чи він виживе, чи помре.
Він був на системі життєзабезпечення,
аж тут я чую, що йому призначили
судове засідання.
Оскільки не можна судити того,
хто одужує після травми,
потрібно зачекати, поки людина зможе хоч якось захищатися.
Суддя дуже тиснув на Девіда,
щоб той прийшов до нього після цієї жахливої події
й платив за скоєне.
ДЕВІДУ ПРИЗНАЧИЛИ СЛУХАННЯ В СПРАВІ ВБИВСТВА ГАРРІ ШРЬОКА
ТА ВИКРАДЕННЯ ВІЛЬЯМА КРОУЗА МОЛОДШОГО
НАД НИМ НАВИСЛА ЗАГРОЗА СМЕРТНОЇ КАРИ
ДЕВІД ВИРІШИВ НЕ ВІДПОВІДАТИ ЗА ВИСУНЕНИМ ПОЗОВОМ
І ВІДМОВИВСЯ ВІД СВОГО ПРАВА НА СУД
Коли він виступив у суді й визнав свою провину,
я розумів, чому він це зробив.
Як частина визнання відповідальності.
Я пам'ятаю, як я сидів у залі суду й слухав, як суддя
оголошує вирок.
Мені досить чітко пригадуються слова судді. Він сказав:
«Синку, тобі це дуже дорого обійдеться».
10 КВІТНЯ 1985 РОКУ ДЕВІДУ ВИНЕСЛИ ДВА ОКРЕМІ СМЕРТНІ ВИРОКИ
Скільки людей чули, щоб було винесено два смертні вироки
одночасно й в одному залі суду?
Я вважаю, Девідове
покарання,
яке виніс суддя,
не було
правильним. Не думаю,
що за скоєння вбивства
варто карати таким чином.
Не знаю, чи я зміг осягнути це
за ці роки.
Але…
Я точно більше ніколи не побачу його, окрім як за ґратами.
Девід обрав шлях зізнання, бо знав, що він це скоїв,
тому був чесним із собою та судом.
Він ніколи
не шкодуватиме про це.
Він розуміє, що сам у всьому цьому винен.
Розуміє, що заплатив високу ціну за свої вчинки.
То чи небезпечний він для суспільства?
Навряд чи.
Я б дуже хотів, щоб він
вийшов і жив щасливо.
Це можливо.
ПОЛСОН, МОНТАНА
Тут не йдеться про невинну людину.
Нема сумніву, хто це зробив.
Нема помилково звинуваченої людини.
ДВАДЦЯТИЙ ОКРУЖНИЙ СУД
Але, як кажуть, ірландці не бачать чорного й білого,
бо бачать між цими двома всі інші барви.
Це моя проблема. Я бачу в історіях, таких, як ця, усі проміжні кольори.
Мене звати Джим Менлі.
Я суддя окружного суду у 20-му окрузі,
під юрисдикцією якого
розглядалася ця справа.
НА ЧАС ВИНЕСЕННЯ ДЕВІДОВІ ВИРОКУ ДЖИМ МЕНЛІ БУВ ПРОКУРОРОМ
ВЕЛИКА ПЕЧАТКА ШТАТУ МОНТАНА
Девіда Кемерона Кіса засудили до смертної кари в цій залі суду,
за отим столом.
Коли йому оголошували
вирок,
не пам'ятаю, щоб він видавав якісь звуки, учиняв якусь сцену…
ДЖЕЙМС МЕНЛІ ОКРУЖНИЙ СУДДЯ
…чи проявляв емоції.
На кожному етапі процедури
він сидів тут
і поводився стоїчно.
Ви б ніколи не здогадалися,
що над його головою навис такий вирок.
Це майже нечувано, коли хтось визнає провину,
якщо знає, що його можуть засудити до смертної кари.
Хіба що хоче померти.
Це було несподівано.
Але з іншого боку, у нього не було захисту.
Умисні вбивства відповідали критеріям винесення смертної кари.
Відколи існує людське суспільство, існує потреба у відплаті,
і
я розумію цей аспект.
З іншого боку,
існування смертної кари не зменшує
кількості
убивств.
Однак,
якщо мені
доведеться слідувати букві й духу закону,
як його подає законодавець…
я цілком міг би сьогодні засудити його до смертної кари.
Хоча особисто
я не дуже… Я не дуже це підтримую.
СУДДЯ ПРИЗНАЧИВ ДЕНЬ СТРАТИ
ЗА ВБИВСТВО Й ВИКРАДЕННЯ ДИТИНИ, ЯКІ БУЛИ СКОЄНІ В 1984 РОЦІ
СТРАТА ДЕВІДА БУЛА ПРИЗНАЧЕНА НА 1 ГРУДНЯ 1988 РОКУ —
МАЙЖЕ ЗА ЧОТИРИ РОКИ ПІСЛЯ ТОГО, ЯК ЙОГО ВИЗНАЛИ ВИННИМ
БУДИНОК СУДУ ОКРУГУ ЛЕЙК
ЗА КІЛЬКА ТИЖНІВ ДО ДАТИ СТРАТИ ДЕВІДА
ЙОГО АДВОКАТИ ПОДАЛИ БЕЗПОСЕРЕДНЬО ГУБЕРНАТОРУ
КЛОПОТАННЯ ПРО ПОМИЛУВАННЯ
Губернатор Свіндон вивчив справу, поговорив з усіма її учасниками,
пішов до в'язниці, сів прямо навпроти нього
й розмовляв з ним деякий час.
І на той момент, наскільки я розумію,
Девід Кемерон Кіс став християнином
і займався весь час тим, що розповідав старшокласникам і студентам
про злочини та наркотики.
Він переконав губернатора,
що розкаявся.
К. Б. МАКНІЛ ЗАЛ ОКРУЖНОГО СУДУ
Губернатор усе це зважив і замінив смертний вирок
на довічне без можливості умовно-дострокового звільнення.
Я ще не пам'ятаю, щоб губернатор Монтани
так замінював смертний вирок.
Наскільки я розумію, Девід Кемерон Кіс
за певний проміжок часу
представлявся різним людям під різними обличчями.
Я не знаю, хто з них справжній Девід Кемерон Кіс.
Але
якщо він справді щирий
і кається в тому, що скоїв,
і якщо із сім'єю жертви
теж проконсультувалися,
то я б не був проти, щоб випустити його за умовно-достроковим звільненням.
ЗАЛ СУДУ ДВАДЦЯТИЙ ОКРУЖНИЙ СУД МОНТАНИ
СПОКАН, ВАШИНГТОН
Коли я думаю про тата,
то пишаюся.
Я не пишаюся його помилками, проте пишаюся тим,
що, попри все це,
він любив нас.
Так, як він на це був спроможний.
Я не вірю, що він був
жорстокою людиною хоч у якомусь закутку своєї душі.
Але я бачив людей…
КЕМЕРОН КІС СИН ДЕВІДА
…з наркозалежністю, які були загнані в кут
і, на жаль, робили все можливе,
щоб отримати дозу. Щоб якось жити далі.
Я впевнена…
ТРЕЙСІ ГАДСОН
…без сумніву…
ПАДЧЕРКА ДЕВІДА
…що це не було сплановано заздалегідь.
Це не зі злої волі, це ніби:
«Боже мій. Я втратив
над собою контроль і не знаю, що робити».
КОЛИ ЇХНЬОГО БАТЬКА ПОСАДИЛИ В ТЮРМУ, КЕМЕРОНУ БУЛО ДВА, А ТРЕЙСІ — ДЕВ'ЯТЬ
ВОНИ РЕГУЛЯРНО ЙОГО ВІДВІДУЮТЬ
Це, мабуть, єдина
фотографія, на якій
я поруч з ним.
Насправді ми збільшили це фото, воно в нас
на сходах, що ведуть нагору.
Я познайомився з ним уже у в'язниці.
Хоч тато і сидів у тюрмі, він до мене
прекрасно ставився.
Як на людину, яка ув'язнена
і яка ув'язнена вже так довго,
я ніколи не бачив людини такої позитивної,
і
яка досі прагне змінитися, і досі хоче
брати участь у моєму житті,
дізнаватися, що я люблю, і брати участь у житті моїх дітей.
Ми щотижня довго розмовляємо.
Кожен,
незалежно від своїх помилок,
заслуговує на шанс.
Кожен
усе одно людина.
Гадаю, він уже відбув належне покарання за скоєні злочини,
але
я також розумію, що він відняв у когось життя.
Я не думала про постраждалих…
дотепер.
Не знаю, бо це було… Мені було дев'ять,
і я була тоді неспроможна
навіть думати
про постраждалих в усій цій історії.
Але якби вони зустрілися чи поговорили з ним,
я думаю, вони б його пробачили.
ЛЮБОВ УСЕ ЗНОСИТЬ, В УСЕ ВІРИТЬ, УСЬОГО НАДІЄТЬСЯ, УСЕ ПЕРЕТЕРПИТЬ. І НЕ ПЕРЕМИНАЄ
«ЇДАЛЬНЯ В БЕТТІ» ПОЛСОН, МОНТАНА
Девід Кіс…
Мені було цікаво з ним поговорити.
ШОСЕ 66 ВІТАЄМО «У БЕТТІ»
Я бачив людей, які скоювали вбивства,
і, знаєте, він не підходив під цей образ.
Якби ви зустріли Девіда в кафе в середмісті,
подумали б, що він цілком звичайний, а ще розумний, чоловік.
СМАКУЙТЕ ОТУТ
ШАЛЕНИЙ СМАК МАЛЕНЬКОГО КАФЕ
Він не був дурним молодиком. Він просто ухвалював неправильні рішення.
Я Денніс Джонс і я був кореспондентом газети «Міссуліан».
МІССУЛІАН ЗАСТРЕЛИЛИ ЗАРУЧНИКА-ПІЛОТА
Я висвітлював те,
що сталося з Девідом Кісом та Гаррі Шрьоком в аеропорту.
І продовжував стежити за цією справою до її розв'язки.
СВІДЧЕННЯ ВБИВЦІ
Девід сказав, що це був якийсь поганий день.
І це ще м'яко сказано.
У ДЕНЬ СТРІЛЯНИНИ ДЕННІС ДЖОНС ПОБУВАВ НА МІСЦІ ЗЛОЧИНУ
ПОТІМ ВІН БРАВ У ДЕВІДА ІНТЕРВ'Ю В ЛІКАРНІ ТА В ТЮРМІ
КІЛЬКА РОКІВ ВОНИ ПІДТРИМУВАЛИ КОНТАКТ
Я розмовляв з Девідом під час численних інтерв'ю,
і ми й далі контактували, адже він писав мені листи.
Я не знав, що в нього й інші брали інтерв'ю.
Вони мали доступ до нього так само, як і я,
але дійшло до того, що він ні з ким не говорив,
окрім мене.
Він писав у своїх листах багато особистого про свої почуття,
причому дуже
прозоро.
І всі вони здавалися
доволі чесними.
Не думаю, що він намагався
когось
вразити.
Гадаю, він
справді каявся за скоєне.
Думаю, багато тоді було пов'язано з тим, що він намагався висловити свою провину.
Дідько, я брехав собі,
скільки,
десять років?
Я всім про це насправді брехав.
Визнаючи вину й відмовившись від права на суд,
я просто намагався розжалобити суд
і сподівався, що отримаю натомість пом'якшення вироку.
Судді не доведеться витрачати час, кошти й так далі.
Може, він не винесе мені смертний вирок,
ну бо я ж точно був винен.
Ішлося про мене й тільки про мене.
Я отримав достатнє покарання?
Ну,
суди, здається, так не вважають. І
я не знаю, що про це сказати.
Я щиро вважаю, що мене покарали зажорстко.
Ви не бачили дірки від кулі в моїй потилиці, але…
Мені вистрілили впритул у потилицю.
Мені це чомусь здається неправильним.
Ну але що тут поробиш?
Я сам поставив себе в таке становище.
Що є, то є.
Я вперше за довгий час чую голос Девіда Кіса.
Якщо я правильно його почув,
то Девід сказав,
що він намагався
уникнути смертної кари, визнавши свою вину.
Що визнав вину саме для цього.
Тоді він казав, що хоче нести відповідальність за скоєне.
Розумієте?
Усьому є свої пояснення.
Може, частково це правда,
що він хотів
узяти на себе відповідальність,
але водночас це була маніпуляція, спрямована на те, щоб,
як він казав,
«уникнути смертної кари».
Це звучить, немов би він
перемістився назад у часі.
І звучить трохи агресивніше
тепер, коли в нього було багато часу на роздуми.
У нього інше на гадці.
Він думає про Девіда Кіса,
а не про… пана Шрьока та його сім'ю.
І настільки, що це розчаровує.
ВАЙТФІШ, МОНТАНА
СІМ'Я ШРЬОКІВ
ДЖОРДЖ БУВ НА СУДІ, КОЛИ РОЗГЛЯДАЛИ КЛОПОТАННЯ ДЕВІДА
З ТОГО ДНЯ ВІН НЕ ЧУВ ЙОГО ГОЛОСУ
У цьому не було нічого правильного.
Ну, не зовсім так.
Правильним було те, що пілот добровільно пішов замість дитини.
Це була єдина правильна річ, що сталася того дня.
Якби я міг сфальшувати сльози,
я б це зробив.
Але не можу.
Я шкодую з усього серця,
що вбив містера Шрьока.
Я не планував робити цього навіть
за п'ять секунд до того.
Бо я не мав наміру стріляти в когось у той момент.
Я намагався втекти,
кілька годин намагався це зробити.
Девід Кіс сказав:
«Я не хотів нікого кривдити, я пробував утекти».
У це важко повірити.
За один день він увірвався в аптеку з пістолетом.
Украв наркотики.
Хотів ухилитися від арешту.
Скоїв замах на вбивство, стріляючи у власника аптеки.
Викрав його сина, тримав його під прицілом.
Узяв у заручники мого тата
й скоїв убивство. Усе за один день.
І все лише для того, щоб закінчити десятирічний шлях соціопата.
ЮНИЙ ПІДСУДНИЙ
Він жив у злочинному світі десять років, у в'язниці й поза нею.
На умовно-достроковому.
Але він оминав згадки про це.
Тож… він усе життя відточував ці злочинні навички.
І це
мусило закінчитися трагедією.
УБИВСТВО
А він вірить у своє каяття?
Це було б гарне запитання.
До тих, хто має такі соціопатичні нахили,
хто спритний у словах,
і в кого…
точно підвішений язик.
Це правдоподібно?
Для мене точно ні.
Він справжній шахрай.
І
якби він міг зіграти виставу, щоб отримати якийсь дозвіл
і змусити губернатора змінити
його вирок, він би це зробив.
До дня моєї смерті я каятимусь, що вбив пана Шрьока.
З того дня минула більш ніж половина мого життя.
Я змарнував стільки свого часу й своїх сил
у в'язниці.
Однак
я заслужив на покарання, але ця…
Я можу займатися іншим.
ЧЕРЕЗ ТРИ МІСЯЦІ ПІСЛЯ ПЕРШОГО ІНТЕРВ'Ю
ДЕВІД КІС ПОГОДИВСЯ ВІДПОВІСТИ НА НАСТУПНІ ЗАПИТАННЯ
Я хочу бути живим прикладом для своїх онуків,
щоб вони ніколи не сходили зі шляху.
Я можу бути чесним з людьми.
Хочу бути чесним з ними, я можу, я хочу бути таким.
А він вірить у своє каяття?
Це було б гарне запитання.
До тих, хто має такі соціопатичні нахили,
хто…
спритний у словах,
і в кого…
точно підвішений язик.
Це правдоподібно?
Для мене точно ні.
Думаю, слово «соціопат», мабуть, гарно мене описує.
Але
я був тоді зовсім іншою людиною.
Це не виправдовує того, що я скоїв,
але я заплатив за це сповна.
Якби ж можна було вернутися назад!
Але ми всі знаємо, що це неможливо.
Я можу від щирого серця сказати,
що мені дуже шкода.
Даруйте, я просто…
Буває таке, що коли я намагаюся щось сказати,
то тоді сльози ллються рікою.
І…
я не хочу,
щоб хтось дуже мене шкодував чи ще щось.
Я змінився.
Суспільство не повинно підтримувати мене до кінця життя.
Дайте шанс зробити це мені.
ДЕВІД І ДАЛІ ПЕРЕБУВАЄ У В'ЯЗНИЦІ СУВОРОГО РЕЖИМУ
У НЬОГО НЕМАЄ МОЖЛИВОСТІ УМОВНО-ДОСТРОКОВОГО ЗВІЛЬНЕННЯ
Я стільки пропустив у своєму житті…
Можна книжку написати.
Мабуть, у сто разів більше.
Ви, я, усі люди.
Ми всі робимо помилки.
Не змарнуйте свого життя так, як я.
Переклад субтитрів: Ольга Мазур