PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Před dávnými časy
žila na zámku hluboko v lesích překrásná dívka.
Byla neustále sama, osamělá a znuděná.
Proto jednoho dne utekla ze zámku, aby si našla kamarády.
Nabízela jim mnoho nádherných darů,
ale nikdo ji nikdy nepřijal.
Později zjistila proč.
Monstrum, které přináší stín smrti.
Tak jí říkali.
„Monstrum. Ona je monstrum.“
Byla rozzlobená na celý svět.
Svůj hněv si potřebovala na někom vybít.
Od chvíle, kdy nečekaně zachránila chlapce před smrtí,
ji přestal pronásledovat děsivý stín.
Místo něj ji doprovázel chlapec.
Chodil s ní ve dne i v noci,
v horách i na polích.
Jednoho jasného a slunečného dne se jej dívka zeptala:
„Budeš vždy stát po mém boku?“
„Jistě, nikdy tě neopustím.“
„I teď?“
Dívka zůstala znovu sama
a stín smrti se vrátil a našeptával jí:
„Nikdo nezůstane po tvém boku,
protože jsi monstrum.
Nikdy na to nezapomeň. Rozumíš?“
Ano, matko.
KAPITOLA 1: CHLAPEC, KTERÝ SE ŽIVIL NOČNÍMI MŮRAMI
CHLAPEC, KTERÝ SE ŽIVIL NOČNÍMI MŮRAMI
Příští zastávka Odborné učiliště Taun.
Příští zastávka…
Začal vyvádět uprostřed hodiny.
Můj bože.
Ne!
Nemá smysl se ho snažit zastavit.
- A tohle není poprvé. - Podívej se na mě.
Tvůj výraz všechno řekne.
Co kdyby měl nějaké nebezpečné nářadí?
Mohla se stát nehoda.
Nechápu, proč musíme pořád kolem Sang-tcheho
- tak opatrně našlapovat. - Je naštvaný?
Je naštvaný?
- Musíme myslet… - Naštvaný…
- Vadí mu to. - …na bezpečnost. Dál to nejde.
Pošlete ho do zvláštní školy nebo do komunitního centra.
- Bude to nejlepší řešení. - Podívej se na mě.
- Tvůj výraz všechno řekne. - Co si o tom myslíte?
Co si o tom myslíte?
Můžete mi odpovědět? Myslím to vážně.
Je naštvaný.
CHLAPEC, KTERÝ SE ŽIVIL NOČNÍMI MŮRAMI
MUN SANG-TCHE
Sang-tche.
Nemáš hlad?
Na co máš chuť?
Stejně jsi tu nechtěl zůstat dlouho.
Až se přestěhujeme, najdu ti lepší školu.
Slibuju.
- Jsi naštvaný? - Ččamppong.
- Co? - Tchangsujuk s omáčkou.
Nepůjdeme do Čagumsongu. Najíme se v Jangdžagangu.
Dobře, najíme se v Jangdžagangu.
Vaří tam vážně dobře, pamatuješ?
Kdy jsme tam naposled byli?
Neboj, zvu tě. Jsem tvůj velkej bráška.
Nejste náhodou spisovatelka Ko Mun-jong?
- Ano. - Vidíš? Já to říkala.
Má dcera vás zbožňuje.
Promiňte,
nemohli bychom vás poprosit o autogram?
- Jak se jmenuješ? - I Sul-bi.
Je opravdu krásná, že jo?
Jako princezna z pohádky.
- Proč si to myslíš? - Protože jste krásná.
Maminka mi vždycky říká „princezno“,
protože jsem krásná.
Nechcete se vyfotit?
Bože můj, moc děkuji.
Postav se vedle ní.
Pojď sem.
Ty mě nezbožňuješ, viď?
Prosím?
Ve všech mých pohádkách je krásná vždycky čarodějnice.
Kdo ti řekl, že jsou všechny princezny milé a krásné?
Tvoje maminka?
Princezno, podívej se sem.
Jestli chceš být opravdu tak hezká, opakuj po mně.
- Raz. - „Mami.
- Chci být… - Dva.
…krásná čarodějnice.“
Tři.
Princezno.
- Bože. - Princezno!
Sakra.
Ach, bože. Mun-jong.
Buongiorno, Mun-jong.
Proč tu mají ten řetěz?
Co tak rozbrečelo tu holčičku hned po ránu?
Asi byla dojatá. Pomohla jsem jí ujasnit si mylnou představu.
Co to…
Dobrá práce.
Je nebezpečné, když se děti k něčemu upnou.
Ale ty jsi jí pomohla.
Jsi skutečně úžasná, Mun-jong.
Vteřinku.
PSYCHIATRICKÁ NEMOCNICE OK
Nepotřebuju půjčku. Peněz mám dost.
Tak půjdeme.
Máme asi dvě hodiny.
Takže máš čas si skočit do salonu krásy.
A proč?
Nemůžeš jít takhle.
Vypadáš jako Francesca z pohřbu
Addamsovy rodiny.
Takhle nemůžeš jít na dětské oddělení.
Nejdeš je vystrašit. Jdeš jim dát naději.
Budeš jim číst pohádku.
- Ale vypadáš… - Mluvil jsi o nebezpečnosti zaujatosti.
Myslím, že ty jsi nebezpečnější.
Mun-jong, prosím.
Měla by ses oblékat podle ČMO.
Čas, místo a okolnosti.
Řeknu jim, ať přijdou za tebou.
Víš, proč mám ráda tuhle restauraci?
- Kvůli steakům… - Ne.
Mají tu
skvělé nože.
- Podívej. - Mun-jong, krvácíš.
Krása.
Chci ho.
Dobrý bože.
Madam.
Vteřinku.
OŠETŘOVATEL MUN KANG-TCHE
Pane Mune, pojďte do salonku.
Bože, ta zlodějka mi všechno snědla.
Jako kdyby celé dny hladověla.
Slečno Mjong Či-sok.
Zlatíčko.
Mám hrozný hlad.
Ale i tak byste neměla tak hltat.
Jinak vás zase bude bolet břicho.
Nesmíte sníst všechno najednou.
Měla byste jíst postupně
a nespěchat.
Říkal jsi, že se ti líbí, jak jím.
Špatně jste mě pochopila.
Když máte někoho ráda, líbí se vám i to, jak jí.
Zlatíčko.
Tak…
proč jsi mě podváděl s tou hubenou modelkou?
To bude dobrý.
Neusmívej se na mě.
Je mi z tebe zle.
- Zvedněte takhle ruce. - Pusťte mě!
A potom je položte.
- Nehýbejte se! - Já sem nepatřím!
Pusťte mě! Nechte mě!
Já sem nemůžu! Ne!
Pusťte mě!
Nepatřím sem!
- Nový pacient? - Pusťte mě!
Před dvěma dny se s dcerou předávkovali alprazolamem
a teď ho přivezli.
Měl ho na léčbu panické poruchy.
Myslím, že chtěl spáchat sebevraždu.
Vypadá to, že chtěl zabít ji a pak sebe.
Kde je Ko-un?
Kde je Ko-un? Kde je moje dcera?
Naštěstí lék vyzvracela hned po požití.
Léčíme ji s posttraumatickou poruchou na dětském oddělení.
Ko-un.
Ko-un, na co myslíš?
Pusťte mě!
Odpoledne ho čeká psychiatrické vyšetření.
Kontrolujte ho každou hodinu.
Zkontrolujte mu pouta a dejte mu kapačku.
Dobře.
Po čtení budeš odpovídat na dotazy z publika.
Pak dětem rozdáš pár podepsaných knížek.
Vyfotíš se s personálem nemocnice kvůli PR a bude to.
Nevím, jestli jsem sekretářka nebo ředitel společnosti.
Vážně nevím.
Mě jste najali jako uměleckou ředitelku.
Netušila jsem, že budu dělat služku.
Hele, během pohovoru jsi řekla, že uděláš všechno.
Netušila jsem, že budu dělat fyzickou práci.
Najal jsem tě, protože nejsi moc chytrá.
Co mám udělat? Chceš padáka?
Ne.
PSYCHIATRICKÁ NEMOCNICE OK
„Psychiatrická nemocnice OK“?
Pane, chodíte na léčení?
Výborný nápad.
Zvedni to.
- Haló? - Nahlas.
Haló? Pane I?
Tady Nam Ču-ri, z psychiatrické nemocnice OK.
Tudy, prosím.
Je těžké vás zastihnout. Neodepisujete.
Jste tam?
Ano, jen mám práci…
Říkali jsme vám,
že máme datum operace pana Ko Te-hwana.
Jak dlouho musíme čekat
na souhlas poručníka?
Nemůžete ignorovat naše telefonáty.
Vždyť tím pacienta zabijete.
Ko Te-hwan.
Je pro mě mrtvý.
Proč ho chcete oživovat? Jste snad Ježíš?
- Prosím? - Ču-ri.
Jestli ten podpis tak chcete, přijďte si pro něj.
Co se děje? Stalo se něco?
- Co se stalo? - Mám si k ní dojít.
Zbláznila se snad?
Pokud se zbláznila, měla by sem přijít.
Slečno Paková.
Ukažte mi lékařské záznamy.
Pacient s demencí v pokoji 203.
Pan Ko Te-hwan?
Potřebuje operaci, relaps glioblastomu.
Ale poručník se o něj nezajímá?
Tento pacient je u nás už dlouho.
Ale jeho poručník ho nikdy nenavštívil, ani nezavolal,
což znamená, že je zanedbáván.
Co kdybyste přestala volat
a zašla za ní osobně,
abychom mohli pacienta zachránit?
Prosím?
Je to nutné?
Uděláte to, ne? Vím, že jste profesionál.
Pokud si můžu vzít volno na zbytek dne a na zítra,
- sama za ní půjdu. - Potřebujete dva dny?
Máte snad v Soulu přítele?
Asi ano.
Ču-ri, ty máš kluka?
Ne.
Tak já pomalu půjdu.
Vsadím se, že někoho má.
Je to zrádkyně.
Myslím, že vaše dcera nemůže přijít.
Ne…
Co se děje?
Ne!
Umřít.
Jestli přijde…
ČTENÍ POHÁDEK S KO MUN-JONG
Kang-tche.
Ano?
Slyšel jsem, že tě dneska někdo pozvracel.
- Dala mi i facku. - Ty vole.
Snaž se, aby se ti už nestalo nic horšího.
Pacienta z izolace, Kim Sung-čchola, převezou na policii.
Slyšel jsem. Postarám se o něj.
Včera jsme měli týmovou večeři a vsadili jsme se.
„Vsadili“?
„Proč Mun Kang-tche žádá
každý rok přesun do jiné nemocnice a neusadí se?“
Hádali jsme odpovědi.
Číslo jedna.
Přišel jsi o všechny peníze a hledají tě lichváři.
Číslo dva. Seš v rejži
a pracuješ tady, aby ses ukryl před poldama.
Číslo tři. Z každé nemocnice tě vyrazí, protože obtěžuješ
sestry a pacientky.
Na co jsi vsadil?
Vsadil jsem
na číslo tři. Ženský.
Jaká je odpověď?
Číslo čtyři.
Chlapi.
Kristepane, Kang-tche.
Dneska mají dobrý kafe.
- „Pořád tě budu milovat. - Pořád tě budu milovat.
- Jsi stejně ubohý jako já. - Jsi stejně ubohý jako já.
- Nejsem ubohý. - Nejsem ubohý.
- Ale jsi. - Ale jsi.
- Chováš se ke mně jako k sirotkovi? - Chováš se ke mně jako k sirotkovi?
- I když nejsi… - I když nejsi…
- …myslíš a chováš se tak.“ - …myslíš a chováš se tak.
BESTSELLERY KO MUN-JONG
- „Jsi bezohledný, nejistý… - Jsi bezohledný…
- …flákač s prázdným… - …nejistý, flákač…
- …srdcem. Proto. - …s prázdným srdcem. Proto.
- Ale stejně tě budu milovat. - Ale stejně tě budu milovat.
- Víš proč? - Víš proč?
- Protože chci.“ - Protože chci.
A taky chci…
„Stejně tě budu milovat.“
Jedl jsi?
Měl jsem ččamppong. Ččamppong.
Zase? Musíš přestat jíst nudle.
Včera jsem ti něco koupil.
- Co děláš? - Kreslím.
Zase kreslíš do knížky od tý ženský.
To není „ta ženská“. Je to spisovatelka Ko Mun-jong.
Jo, Ko Mun-jong.
Dneska k nám přijede.
Bude číst svou knížku dětem v nemocnici.
Sang-tche?
Půjdu. Půjdu tam. Půjdu tam hned teď.
Pojedu autobusem 243, modrým,
vystoupím na křižovatce Čajang a nastoupím
- do zeleného 5413. - Ne, počkej.
Vystoupím u univerzity Mjongsong a půjdu…
Mun Sang-tche!
Tři hluboké nádechy.
Poslouchej mě.
I když teď vyrazíš, nestihneš to včas.
Navíc je to jen pro pacienty na dětském oddělení.
Ale ty nejsi dítě, ne?
Mun Sang-tche, 35 let. Narozen 1984, v roce Krysy.
Jsem mladší, než vypadám, ale nejsem dítě.
Přesně. Jsi dospělý.
Když to půjde, seženu ti podpis.
Setkání rychle uteče, ale podpis vydrží věčně.
Co myslíš, že je lepší?
Její podpis.
Máš radši mě, nebo Ko Mun-jong?
Haló? Sang-tche?
Nechtěl jsem jí kazit náladu před velkou akcí.
Proto jsem to tajil.
Chtěl jsem ji přemluvit a odvézt ji
hned po dnešním čtení.
Sakra. Podělal jsem to.
Nelíbí se mi to.
Proč slečna Koová svého tátu tak nenávidí?
Nenávidí všechny kromě sebe.
Neptej se proč. Prostě se tak narodila.
Jestli chceš žít, tak mlč.
Bože, kde sakra je? Už je skoro čas.
LÉKAŘSKÉ CENTRUM UNIVERZITY MJONGSONG
NEKUŘÁCKÝ PROSTOR
Promiňte.
- Můžete prosím… - Už žádnou nemám.
Nechci cigaretu. Můžete to típnout?
Právě jsem si zapálila.
Tady se nekouří, prosím, uhaste ji.
Věříte v osud?
- Prosím? - Slyšel jste.
Koho zajímá osud?
Osud je, když se objeví někdo,
koho právě potřebujete.
CHLAPEC, KTERÝ SE ŽIVIL NOČNÍMI MŮRAMI
To bylo nahlas.
Realistické, že? Je skvělá herečka.
„Chlapec se probudil z další děsivé noční můry.
Každou noc se mu ve snech přehrávaly špatné vzpomínky,
na které chtěl zapomenout.
Neustále ho pronásledovaly.
Chlapec se bál usnout.
Jednoho dne se vydal za čarodějnicí a prosil ji,
aby ho zbavila špatných vzpomínek,
aby už nikdy neměl noční můry.
Slíbil, že jí pak splní každé přání.“
Ko-un!
- Ko-un! - Co je to s vámi?
Kde je Ko-un?
Ko-un!
Ko-un… Kde je Ko-un?
Racek 777. Opakuji, Racek 777.
KÓDOVÉ OZNAČENÍ,
ŽE PACIENT UPRCHL Z PSYCHIATRICKÉHO ODDĚLENÍ
Dobrý den.
Lehněte si na břicho.
A ještě jednou.
- Vážně? - Promiň.
Poprosil mě, abych to uvolnil.
Máš popruhy?
Zapomněl jsem.
Podívejte se doprava a držte se za ruku.
A teď ještě jednou.
„Léta plynula a chlapec dospěl.
- Noční můry ustaly. - Ko-un.
Ale z nějakého důvodu stále nebyl šťastný.“
- Ko-un. - Co děláte?
- Co se děje? - Ko-un.
Ko-un.
Bože, co to děláte?
„Jedné noci vyšel rudý měsíc
a čarodějnice se znovu objevila.
Přišla si pro slib, který jí dal výměnou za splnění přání.
Nenávistně na ni křičel:
,Všechny moje špatné vzpomínky jsou pryč.
Ale proč…
Proč nejsem šťastný?‘
Pak si čarodějnice vzala jeho duši, přesně jak si slíbili,
a pravila.“
- Co se děje? - Mami!
Co se sakra děje?
Zde musíme bohužel čtení ukončit z důvodu nepředvídatelných okolností.
Prosím personál nemocnice a poručníky, aby odvedli děti
- zpět na dětské oddělení. Okamžitě. - Bože.
- Co se děje? - Ko-un.
Ko-un.
- Ještě není konec. - Ko-un.
Ještě není konec.
- Pojďte. - Běžte.
- Sakra. - Bože.
- Mami! - Mami, já se bojím.
Tak pojď.
Haló?
Sakra.
Běž nahoru.
- Hej! - Půjdeme nahoru.
Počkat! Počkejte.
Ko-un! Bože, Ko-un…
Pojď s tatínkem.
- Proč jste ukončili čtení? - Ne!
- Mělo přijít to nejlepší. - Dovolte…
Mám to zabalit a říct: „Pokračování příště“?
- To nic. - Ne, děsíš mě.
Přiveďte děti zpátky.
Tak pojď. Jdeme.
Zbývá posledních pár řádků,
můžou odejít, až bude konec.
- Měla byste… - Teď!
Tati, nech toho.
Bojím se.
Poslouchej mě.
Jestli nás chytí, zavřou mě do blázince
a ty skončíš v sirotčinci.
Ty už nechceš tatínka znovu vidět?
Já chci žít. Nechci umřít.
Říkal jsem ti,
že děti nemůžou žít samy.
Pokud nás mají rozdělit,
měli bychom umřít spolu. Bude to lepší.
Co to…
Taková blbost.
Už dlouho jsem neviděla tak ubohé stvoření.
Takový slizký ksicht.
Co jste zač? Koledujete si o malér.
Už jsi někdy někomu ublížil?
Myslíš si, že nedokážeš žít dál,
ale nemáš dost odvahy umřít sám.
Proto se snažíš nalákat tohle děcko, aby šlo první.
Co?
Nebuď posera. Do toho, zabij se sám.
Ty svině!
Nůž…
Hej!
Ty jedna…
- Jsi v pořádku? - Můj táta…
Jak se opovažuješ plést se mi do života?
Je to moje dítě.
Můžu ji zabít. Můžu jí udělat, co budu chtít!
Škrť mě. Škrť mě víc, ty idiote.
Ty krávo!
Chcípni. Chcípni už!
Bude to rychlé.
Jen chvilička. Konec bude dřív, než se naděješ.
Chcípni už!
- Zdechni! - Kim Sung-čchole!
Pusť mě. Nech mě!
Ty jeden…
Pojď sem.
Pusť mě!
Pusť mě, ty hajzle. Zabiju vás všechny!
- Pusť mě! - Nechci vám ublížit,
uklidněte se!
Všechny vás zabiju. Úplně všechny…
CHLAPEC, KTERÝ SE ŽIVIL NOČNÍMI MŮRAMI
Takže to nakonec
nebyl osud.
Ocenila bych, kdybyste se do toho nepletl.
Nejdřív pusťte nůž.
Je to pacient.
Ne.
Není pacient.
Je to havěť.
Co to…
Je to blázen.
Je šílená!
Šílená mrcha.
Málem jsem kvůli ní umřel!
Pusťte mě. Pusťte mě, idioti.
Seberte ji, ne mě. To ona potřebuje pomoc!
- Drž ho. - Pusťte mě, parchanti!
Říkal jsem, ať seberete tu šílenou ženskou!
- Pusťte mě! - Buďte v klidu.
Nůž utrpěl zranění? Proč ho balíte?
Pokud je nepříčetný, řekneme, že jsem jednala v sebeobraně.
Chtěla jsem ho jen škrábnout nožem,
ale vy jste zpanikařil a zranil se.
Ukažte.
Ruku, ne nůž.
Něco vám řeknu.
Víte co?
Na světě jsou lidé, kteří si zaslouží smrt.
Pár nadšených bláznů
je potají zabíjí.
Proto mohou běžní lidé v klidu spát,
nic netušíce.
Kdo myslíte, že jsem já?
Vy jste
jen blázen.
Ale, ale.
Díky vám se ze mě stane expert na šití.
Přestaňte si už ubližovat.
Pane Mune?
Mun Kang-tche.
Ano?
Na co jste myslel?
Hotovo.
Oukej. Celá akce skončila chaoticky
kvůli uprchlému pacientovi. Ber to jako buzz marketing.
Ale co ten nůž? Jak to vysvětlíš?
Říkala jsi, že se zranil jeden zaměstnanec.
Co když vydají tiskovou zprávu?
„Slavná autorka dětských knih se oháněla nožem.
Pracuje na nové knize o bojovém umění?“ Představ si ty titulky.
Podplať je. Udělal jsi to už mockrát.
A když to nepomůže? Co budeme dělat?
Vezmu to přes postel. Svedu je.
Nastup.
Jeď napřed. Musím si něco vyřídit.
Co chceš dělat?
Hej, Mun-jong!
Co vyvede tentokrát?
SPRÁVNÍ ŘEDITEL
Akci narušil pacient,
který měl být uzavřen na samotce.
Poručníci si stěžují, nestíháme zvedat telefony.
Musíme najít obětního beránka.
Chcete říct, že to mám být já?
Převoz měl na starosti nováček,
nemůžu ho vyhodit.
Vidím, že jste za deset let
pracoval v mnoha různých nemocnicích.
Celkem v 15 nemocnicích.
A nikde jste nebyl déle než rok.
U nás jste už deset měsíců,
takže byste stejně brzy končil.
OŠETŘOVATEL MUN KANG-TCHE
Kang-tche.
V záznamech uvedu, že jste tu byl rok a dostanete odstupné.
Tím se vše vyřeší.
Ahoj, to jsem já.
Sežeň mi kontakt na toho chlapa, kterého Mun-jong zranila.
Co myslíš?
Musí mlčet, podplatíme ho.
No tak, vždyť to znáš.
ČE-SU
SMAŽENÉ KUŘE ČE-SU
Rozvážel jsem jídlo,
a vidím chlapa s výrazem nemocnýho kuřete.
Věděl jsem, že jsi to ty.
Naskoč. Svezu tě.
Blázne.
Zase sis ublížil?
Sakra.
Nezvedá mi telefon?
Jestli krvácel, určitě ji zažaluje.
SESTRA NAM ČU-RI
Dobrý den, slečno Namová.
Aha. Už jste tady?
Jistě.
Pokoj číslo…
Vteřinku, prosím.
Objednával jsi pokojovou službu?
Kam šel?
Díky.
Alberto, ne. Nedělej mi to.
Ne, Alberto. Teď ne. Prosím, Alberto!
No tak, vzpamatuj se, Alberto.
- Kurva. - Co je?
- Do háje! - Co se děje?
Vzpamatuj se, Alberto… Sakra!
Alberto!
No tak!
Alberto! Kurva. Alberto, prosím…
Neumírej.
Kang-tche!
To je v pohodě.
Tvůj brácha na tebe čeká, vezmi si taxíka.
Neřeknu, že jsi mě tu nechal.
Pochopím to!
Protože to by udělal pravej kámoš!
Zmlkni a tlač.
Dobře.
DALŠÍ DLOUHÝ DEN? HLAVU VZHŮRU.
BRZY POZNÁŠ TOHO PRAVÉHO.
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX DOTKNI SE MÝCH RAN
Hodně ses změnila.
Skoro jsem tě nepoznala, už nevypadáš jako křupan.
Už je to 20 let, co jsem přestoupila na jinou školu?
Ano.
Potřebujeme jen tvůj podpis.
Doktor ti určitě po telefonu všechno vysvětlil.
Měla bys to udělat…
Jela jsi sem tři hodiny
jen kvůli podpisu na blbej papír?
Máš tak vyvinutý smysl pro povinnost? Nebo jsi jen dobračka?
Naše nemocnice je psychiatrická klinika,
na operacích musíme spolupracovat s jinou nemocnicí.
- A tvůj otec… - Říkala jsem, že je mrtvý.
Jsem sirotek. Dobře to víš.
Ale tvoje máma žije…
Pro mě umřela už dávno.
Chceš slyšet něco zajímavého?
Duše mého táty je mrtvá,
on už jen fyzicky přežívá, jako zombie.
A moje máma
fyzicky umřela už dávno.
Ale…
její duše pořád žije.
Takže kdo z nich je opravdu mrtvý?
Ty jsi zdravotní sestra. Kdo z nich je mrtvý?
Tvůj táta…
Chci říct pan Ko Te-hwan.
Když ho nebudeme operovat, skončí v kritickém stavu.
Jeho kognitivní funkce…
Hele, ostatní si budou myslet, že ty jsi jeho dcera.
Proč to nezkusíme? Můžeš být dcera Ko Te-hwana.
Já budu dcera tvojí mámy.
Podepíšu souhlas, když mi to odkýváš.
Co ty na to?
Tvoje máma dobře vaří.
Mám se u vás zastavit jako za starých časů?
Pořád nechápeš moje vtipy.
Není s tebou žádná sranda.
Sere mě.
Je šílená.
Nechápu, že může psát knížky pro děti.
Je to ujetý.
Ne, není „šílená“.
Jen se tak narodila.
Krucinál, takže ty děláš deset let v blázinci a dokážeš
ostatní diagnostikovat pohledem?
Nepřeháněj.
To ty by ses měl naučit přehánět.
Nějaký blázen tě pořeže a dostaneš padáka.
Nechápu, že jsi odešel.
- Měl jsi udělat scénu. - Kdybych ji udělal,
bylo by mi líp,
- ale nedostal bych odstupné. - Výborně.
Tvého bráchu vyrazili ze školy a tebe z práce.
Jablko nepadá daleko od stromu.
Stejně jsem chtěl končit.
Začalo tohle roční období.
Noční větřík je příjemný.
Už brzy…
se objeví motýli.
Jasně.
Jak je Sang-tchemu? Něco nového?
Ne, ještě ne.
Tak kam půjdeme dál?
- Do jiné země? - Máš vůbec pas?
Sang-tche by se měl naučit anglicky.
Če-sue.
Neříkej bráchovi nic.
Ty se staráš jen o něj, je mi z toho na nic.
Já mu závidím.
Co je?
Co se stalo? Ta ženská tě bouchla i do hlavy?
Podpis. Zapomněl jsem na podpis.
- Slíbil jsem mu ho. - Musela tě pořádně bouchnout.
Co mám dělat?
Ach jo.
PODPIS SPISOVATELKY KO MUN-JONG
CHLAPEC, KTERÝ SE ŽIVIL NOČNÍMI MŮRAMI
Její podpis vypadá jako změť heroglyfů.
Hieroglyfů, ne „heroglyfů“.
Rychle, Sang-tche čeká.
Oukej. Hotovo.
Podívej.
Vypadá to podobně, ne?
Dobrá práce, Če-su!
Tiše.
- Spokojený? - Jo.
Sang-tche bude mít radost.
Necul se tak, vole. Je mi z tebe zle.
Tohle mi dneska řekla pacientka.
Usmívám se tak strašně?
Ty nevíš?
Vážně nevíš?
Co?
Když se usmíváš,
vypadáš jako Joker.
Máš smutný oči, ale tvoje rty jsou od ucha k uchu.
Podívej se do zrcadla.
Tak pojď už.
Sang-tche, jsem doma.
To…
To je falešný. Je falešný.
- Ne, je to její skutečný podpis. Je to… - Falešný.
- To je… - Falešný.
- Sang-tche, počkej. - Falešný.
- Sakra, to… - Falešný.
Je to falešný. Všechno falešný.
Lhal jsi mi.
- Promiň, Sang-tche. - Lhal jsi mi.
Lhal jsi mi?
- Lhát se nemá. - Sang-tche, měl jsem moc…
Lhát se nemá. Lhal jsi mi?
I děti vědí, že lhát se nemá.
- Půjdeme zítra do knihkupectví? - Lhal jsi?
- Děti… - Koupíme encyklopedii dinosaurů?
- Co? - Vždycky jsi ji chtěl.
- Sang-tche? - Lhal jsi?
Lhal? Proč jsi mi lhal?
- Lhát se nemá. - Ach jo.
Za to může Ko Mun-jong.
Všechny její knížky spálím. Co je tohle?
- Proč se kluk živí nočními můrami? - Ne!
- Ne. - Všechny je spálím.
- Nemůžeš! - Podívej, já…
- Ne! - Ne? Proč ne?
- Jsou moje. Nedělej to. - Ne, všechny je spálím.
- Dobrý den. - Pusť to.
Jmenuji se I Sang-in, jsem ředitelem SangSangESang Publishers,
které vydává knihy pro děti.
Zaprvé, chci se omluvit
za dnešní nešťastný incident mezi vámi a naší spisovatelkou.
Rád bych si s vámi promluvil,
pokud si najdete chvilku svého drahocenného času.
Velmi bych ocenil,
pokud byste se zítra mohl zastavit v naší kanceláři.
Prosím, neodmítejte.
Rád bych se s vámi sešel. Prosím.
- Prosím! - Proč čteš dětský knížky?
Nerozumíš umění. Umění je nádherné.
Jak to myslíš, že nerozumím umění? Umění je…
Já mám za umění erotický romány.
- Tohle je… - Běž pryč. Běž domů.
- Běž. - No tak, Sang-tche. Vždyť tě mám rád.
Jistě. Já to tušil. Tak se ukaž.
Jistě.
„Jistě“?
To nezní dobře.
Dnes kolem 18:00
- byl v nemocnici v Soulu… - To…
- …nalezen mrtvý muž, který měl být… - …se mi nelíbí.
…převezen na policii po pokusu o sebevraždu
a vraždu vlastního dítěte.
Jeho smrt momentálně vyšetřuje policie.
Dozvěděli jsme se, že způsobil incident během akce,
kterou nemocnice organizovala pro dětské pacienty.
Ochranka ho nicméně okamžitě zadržela.
Má nádherné oči.
Víte co?
Na světě jsou lidé, kteří si zaslouží smrt.
Pár nadšených bláznů je potají zabíjí.
Proto mohou běžní lidé v klidu spát,
nic netušíce.
Co… Říkal jsem, ať se na mě nedíváš spatra.
Nebudu.
- Zastav ho. - Dobře a už spi.
ZÁKAZ VSTUPU: ČE-SU!
CHLAPEC, KTERÝ SE ŽIVIL NOČNÍMI MŮRAMI
„Chlapec se probudil z další děsivé noční můry.
Každou noc se mu ve snech přehrávaly špatné vzpomínky,
na které chtěl zapomenout.
Neustále ho pronásledovaly.
Léta plynula a chlapec dospěl.
Noční můry ustaly.
Ale z nějakého důvodu stále nebyl šťastný.
Jedné noci vyšel rudý měsíc
a čarodějnice se znovu objevila.
Přišla si pro slib, který jí dal výměnou za splnění přání.
Nenávistně na ni křičel:
,Všechny moje špatné vzpomínky jsou pryč. Ale proč…
Proč nejsem šťastný?‘
Pak si čarodějnice vzala jeho duši, přesně jak si slíbili,
a pravila.
,Bolestivé vzpomínky.
Lítostivé vzpomínky.
Vzpomínky, ve kterých ubližuješ ostatním a oni tobě.
Vzpomínky na opuštění.
Jen ti, kteří tyto vzpomínky mají hluboko v srdci,
budou silnější, vášnivější
a citově odolnější.
Jen ti budou šťastni.‘“
CHLAPEC, KTERÝ SE ŽIVIL NOČNÍMI MŮRAMI
Nikdy nezapomeň na dnešek.
Nemůžeš usnout?
Kde je tatínek?
Všechno bude v pořádku, neboj se.
Odvede
si ho policie?
Zavřou ho do blázince?
Bojíš se, že zase přijde a ublíží ti?
To se nestane.
Tatínek…
Můj tatínek
není zlý člověk.
Jen mu není dobře.
Je nemocný.
Prosím…
Ať ho policie neodvede.
Chci s ním bydlet.
Chci bydlet s tatínkem.
Chci s ním žít.
Chybí mi tatínek.
- „Nezapomeň na to. - Tatínku…
Nezapomeň na to a překonej to.
Když to nedokážeš,
budeš navždy dítětem, jehož duše nikdy nevyroste.“
CHLAPEC, KTERÝ SE ŽIVIL NOČNÍMI MŮRAMI
Co? Motýlci…
Ne, motýlci ne!
- Co? Co se děje? - Motýlci!
- Bože. - Motýlci!
- Co se stalo? - Ti motýlci…
- Sang-tche. - Motýlci…
Bože, ti motýlci…
Motýlci! Ti motýlci!
- Ne! Promiň! - Jsou zpátky.
- Ne… - Mizerný motýli.
Ti motýlci!
Říkali, že mě zabijou. Zabijou mě!
Přijdou si pro mě!
- Musím pryč. - Sang-tche.
Musím jít. Musíme utéct!
Jděte pryč!
Kang-tche!
Vždyť touhle dobou se nikdo nestěhuje.
To snad není pravda.
Kang-tche!
Ještě vám zbývá několik měsíců. Proč chcete…
Bože, to jsem se lekla.
Pane, vy jste tady zase přespal?
Musíte přispět za spotřebu vody!
Dojděte pro toho mladíka.
Jsme kamarádi. Proč o něm mluvíte, jako kdyby byl o tolik mladší?
Dost řečí. Kde je?
Taky bych rád věděl.
Kam mohl tak brzo odejít?
Pan Mun Kang-tche?
Dobrý den.
Můj šéf je na cestě z tiskárny.
Říkal, že se opozdí asi o deset minut.
NEPARKOVAT VYHRAZENO PRO ŘEDITELE
Tudy.
Počkejte chviličku.
Jistě.
RUKA A MOŘSKÝ ĎAS
KO MUN-JONG
RUKA A MOŘSKÝ ĎAS
Lidi, je tady. Ukliďte si stoly.
Uklízejte.
Rychle.
Kdo tady sedí?
Manažer účetního oddělení.
Hezké.
- Chci to. - Je to vaše.
Výborně.
Slečno Koová, co vás sem přivádí?
Zombie kluk vychází už dnes.
- Kde je pan I? - On…
Zajímavé.
V běžném oblečení vypadáte k světu.
Jako eskort, který si přišel pro peníze.
Myslela jsem, že budete jiný, asi jsem se spletla.
Kolik vám nabídl?
Jestli neumíte mluvit slušně, mluvte alespoň na rovinu.
Vy jste se ale rozjel.
Prakticky jsem vás bodla.
- A co s tím? - Kolik vám pan I nabídl
jako kompenzaci
a pojistku, že o tom nebudete nikde vyprávět?
Tahle metoda vždycky zabrala.
Slovní útěcha je k ničemu.
Peníze jsou nejlepší.
Ne pro mě.
Tak co chcete? Sex?
Má větší cenu než peníze?
Tak proč jste tady?
Nejde o peníze ani o sex,
tak proč jste tady?
Doufal jsem,
že vás znovu uvidím.
Proto jsem tady.
Vaše oči.
Chtěl jsem je znovu vidět.
Moje oči?
Vaše oči…
mi připomínají jednoho člověka.
Koho myslíte?
Někoho, kdo je v koncích…
a nemá žádné svědomí.
Dívku,
jejíž oči
byly úplně chladné.
Ta dívka…
Bál jste se jí?
Ne, naopak.
Měl jsem
ji rád.
Ty se tak moc těšíš?
„Drahý Sang-tche!
Doufám, že přijdeš na křest knihy.“
Říct, že jsme si souzeni, je takové klišé.
Myslel jsem, že jsem…
Nesahejte mi na vlasy!
…na útěku kvůli bráchovi.
Srabe.
Kde je Ko Mun-jong?
Nedopadne to s vámi dobře, když se s ní zapletete.
Nechoďte.
Buď moje bezpečnostní pojistka.
Dohlédni na mě, abych nevybuchla.
Chlapec se probudil z další děsivé noční můry.
Každou noc se mu ve snech přehrávaly špatné vzpomínky,
na které chtěl zapomenout.
Neustále ho pronásledovaly.
Chlapec se bál usnout.
Jednoho dne se vydal za čarodějnicí a prosil ji,
aby ho zbavila špatných vzpomínek,
aby už nikdy neměl noční můry.
Slíbil, že jí pak splní každé přání.
Léta plynula a chlapec dospěl.
Noční můry ustaly.
Ale z nějakého důvodu
stále nebyl šťastný.
Jedné noci vyšel rudý měsíc
a čarodějnice se znovu objevila.
Přišla si pro slib, který jí dal výměnou za splnění přání.
Nenávistně na ni křičel:
„Všechny moje špatné vzpomínky jsou pryč. Ale proč…
Proč nejsem šťastný?“
Pak si čarodějnice vzala jeho duši, přesně jak si slíbili,
a pravila.
„Bolestivé vzpomínky.
Lítostivé vzpomínky.
Vzpomínky, ve kterých ubližuješ ostatním a oni tobě.
Vzpomínky na opuštění.
Jen ti, kteří tyto vzpomínky mají hluboko v srdci,
budou silnější, vášnivější
a citově odolnější.
Jen ti budou šťastni.“
Nezapomeň na to.
Nezapomeň na to a překonej to.
Když to nedokážeš,
budeš navždy dítětem, jehož duše nikdy nevyroste.
Překlad titulků: Jan Tvrdík