EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
For længe siden
boede der en smuk pige på et slot dybt inde i skoven.
Hun var altid alene, så hun kedede sig.
En dag forlod hun slottet for at finde en ven at lege med.
Hun tilbød dem fantastiske gaver,
men ingen ville kendes ved hende.
Hun opdagede hurtigt hvorfor.
Et monster, der bringer dødens skygge med sig.
Det kaldte folk hende.
"Hun er et monster. Et monster."
Hun var meget vred på alle levende sjæle i verden.
Og hun havde lyst til at tage hævn.
Da hun uventet reddede drengen fra at dø,
forsvandt den skygge, der altid havde fulgt efter hende.
Og i stedet fulgte drengen efter hende.
Han tog altid med hende, ligegyldigt om det var dag eller nat,
og om hun var i bjergene eller på en mark.
På en klar og solrig dag spurgte pigen ham:
"Vil du altid være ved min side?"
"Selvfølgelig. Jeg forlader dig aldrig."
"Selv efter du ser det her?"
Pigen var alene igen,
så dødens skygge kom tilbage og hviskede:
"Ingen vil nogensinde blive ved din side,
fordi du er et monster.
Glem det aldrig. Er du med?"
Ja, mor.
KAPITEL 1 MARERIDTSDRENGEN
Dette stop er Daun Erhvervsskole.
Næste stop er…
Han fik et anfald midt i timen.
Helt ærligt.
Nej!
Man kan ikke få ham til at stoppe.
-Og det er ikke første gang. -Se på mig.
Dit ansigt viser dine følelser
Hvad hvis han stod tæt på et farligt værktøj?
Det ville have ført til en ulykke.
Jeg forstår ikke, hvorfor vi altid skal gå på listefødder
-på grund af Sang-tae. -Er han vred?
Er han vred?
-Vi må tænke på sikkerheden, -Vred…
-Hvor irriterende. -og vi kan ikke styre ham.
Send ham på en specialskole eller et lokalt samfundscenter.
-Det er bedst for alle. -Se på mig.
-Dit ansigt viser dine følelser -Jeg vil vide, hvad du synes.
Hvad synes du?
Vil du være sød at sige noget? Helt ærligt.
Han er vred.
MARERIDTSDRENGEN
MOON SANG-TAE
Sang-tae.
Er du sulten?
Hvad har du lyst til at spise?
Du gad jo ikke være der så længe alligevel.
Jeg finder en bedre skole til dig, når vi flytter.
Det lover jeg.
-Er du meget ked af det? -Jjamppong.
-Hvad? -Tangsuyuk med sauce.
Lad os ikke tage til Jageumseong. Lad os spise på Yangjagang.
Okay, lad os proppe os med mad på Yangjagang.
Maden er rigtig god der. Kan du huske det?
Hvornår var vi der sidst?
Bare rolig. Jeg giver. Jeg er din storebror.
Er du forfatteren Ko Mun-yeong?
-Ja. -Se? Jeg sagde det jo.
Min datter er stor fan af dig.
Jeg er ked af at spørge,
men må vi få din autograf?
-Dit navn? -Lee Seul-bi.
Hun er virkelig smuk, ikke?
Ja, hun er som en prinsesse fra et eventyr.
-Hvorfor tror du, jeg er en prinsesse? -Fordi du er smuk.
Min mor kalder mig altid "prinsesse",
fordi jeg er smuk.
Vil I gerne have et billede?
Du godeste, tak.
Stil dig ved siden af hende.
Kom her.
Du er ikke rigtig fan af mig, vel?
Undskyld?
I mine eventyr er heksen altid den kønne.
Hvem har fortalt dig, at prinsesser er søde og kønne?
Har din mor sagt det?
Prinsesse, se herover.
Hvis du virkelig vil være smuk, skal du sige det her.
-En. -"Mor.
-Jeg vil gerne være… -To.
…en smuk heks."
Tre.
Prinsesse.
-Du godeste. -Prinsesse!
Kors.
Du godeste. Mun-yeong.
Buongiorno, Mun-yeong.
Helt ærligt, hvorfor er der en kæde?
Hvad fik det lille barn til at græde så tidligt om morgenen?
Hun blev vel rørt. Jeg hjalp hende med at forstå verdenen bedre.
Hvad i alverden…
Godt gået.
Det kan være farligt for et barn at være fordomsfuld.
Men du fik hende på rette spor?
Du er fantastisk, Mun-yeong.
Lige et øjeblik.
OK PSYKIATRISK HOSPITAL
Jeg har ikke brug for et lån. Jeg er rig.
Okay, lad os komme afsted.
Vi har cirka to timer.
Du har tid til at besøge en skønhedssalon.
Hvorfor skulle jeg?
Du kan ikke se sådan ud.
Du ligner Francesca på vej til begravelse
hos familien Addams.
Du kan ikke tage til et børnehospital sådan.
Du skal ikke skræmme børnene. Du tager derhen for at give dem håb.
Du skal læse dit eventyr højt.
-Men du ser… -Det er farligt at være fordomsfuld.
Jeg synes, du er farligere.
Mun-yeong, kom nu.
Du burde klæde dig på efter TSL.
Tid, sted og lejlighed.
Jeg kan bede dem komme hen til dig.
Ved du, hvorfor jeg kan lide denne restaurant?
-Fordi bøffen… -Nej.
Kniven her
er fantastisk.
-Se. -Mun-yeong, du bløder.
Den er smuk.
Jeg vil have den.
Vorherre bevares.
Frue.
Lige et øjeblik.
PLEJEPERSONALE MOON GANG-TAE
Hr. Moon, kom til opholdsstuen nu.
Den tyv spiste al min mad.
Det er, som om hun har sultet.
Frk. Myoung Ji-suk.
Skat.
Jeg føler mig helt tom.
Alligevel bør du ikke spise så hurtigt.
Hvis du gør det, får du ondt i maven igen.
Så spis ikke det hele på en gang.
Det ville være fedt, hvis du kunne tage dig tid
til at spise din mad.
Du sagde, du kunne lide, jeg spiste.
Du misforstod mig.
Når man kan lide nogen, kan man lide selv den måde, de spiser på.
Skat.
Men
hvorfor var du mig utro med den tynde model?
Det skal nok gå.
Lad være med at smile.
Det frastøder mig.
-Op med armene sådan her. -Slip mig!
Og tag dem ned sådan her.
-Stå stille! -Jeg hører ikke til her!
Slip mig!
Jeg vil ikke derind! Jeg kan ikke!
Giv slip!
Jeg hører ikke til her!
-En ny patient? -Slip mig!
For to dage siden tog han en overdosis alprazolam med sin datter
og kom på skadestuen.
Han er før blevet behandlet for angst.
Jeg tror, han ville begå selvmord med hende.
Det ser ud, som om han ville dræbe sin datter og så begå selvmord.
Hvor er Go-eun?
Hvor er Go-eun? Hvor er min datter?
Heldigvis kastede hun op, lige efter hun tog stoffet.
Og hun får krisehjælp for PTSD hos afdelingen for børnepsykologi.
Go-eun.
Go-eun, hvad tænker du på?
Slip mig!
Han får en psykiatrisk udredning i eftermiddag.
Tjek hans tal, hver time.
Og dobbelttjek fikseringen, før du giver ham en sprøjte.
Okay.
Efter oplæsningen er der spørgsmål fra publikum.
Så uddeler du dine eventyrbøger til børnene.
Du er færdig, når du har taget et pressebillede med hospitalspersonalet.
Jeg ved snart ikke, om jeg er sekretær eller forlagsdirektør.
Jeg er mere og mere i tvivl.
Jeg blev ansat som illustrator.
Men jeg anede ikke, at jeg skulle arbejde som din lakaj.
Til jobsamtalen sagde du, at du ville gøre alt.
Jeg vidste ikke, du ville få mig til at lave fysisk arbejde.
Jeg hyrede dig, selvom du er uintelligent.
Hvad skal jeg gøre? Skal jeg bare fyre dig?
Nej.
OK PSYKIATRISK HOSPITAL
"OK Psykiatrisk Hospital"?
Går du til terapi?
Det er sådan en god idé.
Tag telefonen.
-Hallo? -Sæt den på medhør.
Hallo? Hr. Lee?
Jeg er Nam Ju-ri, sygeplejerske på OK Psykiatrisk Hospital.
Kom denne vej.
Det er svært at fat fat i dig. Du svarer heller ikke på beskeder.
Hører du efter?
Nå, ja. Jeg har lidt travlt…
Vi har vist allerede sagt,
vi har fastsat en dato for hr. Ko Dae-hwans operation.
Hvor længe skal vi vente
på værgens samtykke?
Du bør ikke undgå vores opkald.
Det er det samme som at dræbe patienten.
Ko Dae-hwan.
Han er død for mig.
Hvorfor prøver du at genoplive ham? Er du Jesus?
-Undskyld mig. -Ju-ri.
Hvis du er desperat, så kom og få underskriften i egen person.
Hvad er der galt?
-Hvad skete der? -Hun vil have mig til at opsøge hende.
Er hun gået fra forstanden?
Hvis hun er skør, bør hun komme hertil.
Frk. Park.
Lad mig høre hans sygehistorie.
Patienten i værelse 203 med demens.
Hr. Ko Dae-hwan?
Han skal opereres, da hans kræft er kommet tilbage.
Men hans værge er ligeglad?
Det er den patient, der har været hos os i længst tid.
Men hans værge har aldrig været på besøg eller ringet,
så han bliver forsømt.
Så i stedet for at ringe til hans utaknemmelige værge,
hvorfor opsøger du hende så ikke personligt,
så vi kan redde patienten?
Hvad?
Er det virkelig nødvendigt?
Du har tænkt dig at gøre det, ikke? Jeg ved, du er professionel.
Hvis du giver mig fri resten af dagen og i morgen,
-så opsøger jeg hende. -Hvorfor to dage?
Har du en kæreste i Seoul?
Det har du vel.
Ju-ri, har du en kæreste?
Nej.
Nå, jeg må hellere komme afsted.
Hun har garanteret en kæreste.
Sikke en forræder.
Din datter kan vist desværre ikke komme på besøg.
Nej.
Hvad er der galt?
Nej!
Dø.
Hvis hun kommer…
EVENTYROPLÆSNING MED FORFATTER KO MUN-YEONG
Gang-tae.
Ja?
Jeg hørte, nogen kastede op på dig i eftermiddags.
-Hun slog mig endda. -Kors.
Sørg for, at dagen ikke bliver værre.
Kim Seung-cheol, patienten i isolation, overføres til politiet.
Ja, det hørte jeg. Jeg tager mig af ham.
Vi var ude med arbejdet i går, og vi væddede.
"Et væddemål"?
"Hvorfor vælger Moon Gang-tae
at flytte fra hospital til hospital i stedet for at slå sig ned?"
Vi prøvede at gætte svaret.
Mulighed et.
Fordi du har mistet dine penge og bliver jagtet af lånehajer.
Mulighed to. Du kom i store problemer,
og du arbejder her for at skjule dig for politiet.
Nummer tre. Du bliver smidt ud fra de hospitaler, du arbejder på,
fordi du lægger an på sygeplejersker og patienter.
Hvad væddede du på?
Jeg tror, det var
mulighed tre. Kvinder.
Hvad er svaret?
Nummer fire.
Mænd.
Gang-tae. Du godeste.
Kaffen smager godt.
-"Jeg vil stadig elske dig. -Jeg vil stadig elske dig.
-Du er lige så ynkelig som mig. -Du er lige så ynkelig som mig.
-Jeg er ikke ynkelig. -Jeg er ikke ynkelig.
-Jo, du er. -Jo, du er.
-Behandler du mig som en forældreløs? -Behandler du mig som en forældreløs?
-Selv hvis du ikke er, -Selv hvis du ikke er,
-så opfører du dig som en forældreløs." -så opfører du dig som en forældreløs.
BESTSELLERE AF KO MUN-YEONG
-"Du er ubetænksom, usikker, -Du er ubetænksom,
-skrupelløs, -usikker, skrupelløs,
-og tomhjertet. Derfor. -og tomhjertet. Derfor.
-Men jeg vil stadig elske dig. -Men jeg vil stadig elske dig.
-Ved du hvorfor? -Ved du hvorfor?
-For det har jeg sat mig for." -For det har jeg sat mig for.
Jeg besluttede også…
"Jeg vil stadig elske dig."
Har du spist?
Jeg spiste jamppong. Jjamppong.
Igen? Du skal holde op med at spise nudler.
Jeg købte andre retter til dig i går.
-Hvad laver du? -Jeg tegner.
Du tegner på den kvindes bog igen.
Hun hedder ikke "den kvinde". Hun hedder Ko Mun-yeong.
Ja, Ko Mun-yeong.
Hun kommer på hospitalet i dag.
Hun læser sin bog højt for børnene på hospitalet.
Sang-tae?
Jeg vil med. Jeg tager derhen. Jeg tager derhen lige nu.
Først med nr. 243, den blå bus,
står af ved krydset i Jayang og tager så nr. 5413,
-den grønne bus. -Sang-tae. Nej, vent.
Jeg står af ved Myungsung Universitetshospital og går…
Moon Sang-tae!
Tag tre dybe åndedrag.
Hør godt efter.
Selv hvis du tager afsted nu, kan du ikke nå frem i tide.
Og det er kun for patienterne på børneafdelingen.
Men du er ikke noget barn, vel?
Moon Sang-tae. 35 år. Født i 1984, rottens år.
Jeg ser ung ud, men jeg er ikke noget barn.
Præcis. Du er voksen.
Men jeg vil skaffe dig en autograf, hvis jeg kan.
Jeg møder hende kun én gang, men hendes autograf vil vare evigt.
Hvad er bedst?
Hendes autograf.
Kan du bedst lide mig eller Ko Mun-yeong?
Hallo? Sang-tae?
Jeg ville ikke ødelægge hendes humør før den store event.
Derfor sagde jeg ikke noget.
Jeg ville overbevise hende og tage hende med,
efter at hun var færdig med dagens oplæsning.
Pokkers. Jeg kvajede mig.
Det er et dårligt tegn.
Hvorfor hader frk. Ko sin far så meget?
Hun hader alle andre end sig selv.
Spørg ikke hvorfor. Sådan blev hun født.
Hvis du vil leve et langt liv, så vær stille.
Gud, hvor i alverden er hun? Det starter lige om lidt.
MYUNGSUNG UNIVERSITETSHOSPITAL
RYGNING FORBUDT
Undskyld mig.
-Jeg vil bede dig… -Det er min sidste.
Nej, jeg vil ikke have en. Kan du slukke den?
Jeg har lige tændt den.
Her er rygning forbudt, så sluk den.
Tror du på skæbnen?
-Hvad? -Du hørte mig.
Hvem bekymrer sig om skæbnen?
Hvis nogen dukker op, når man har brug for dem,
bliver det kaldt skæbne.
MARERIDTSDRENGEN
Jøsses, det var højt.
Meget realistisk, ikke? Hun er også god til skuespil.
"Drengen vågnede op fra endnu et forfærdeligt mareridt.
Dårlige minder fra fortiden, som han helst ville glemme,
blev gengivet i hans drømme hver nat
og hjemsøgte ham konstant.
Drengen var bange for at falde i søvn.
En dag gik han til heksen og bad om hjalp.
'Vær sød at fjerne alle mine dårlige minder
så jeg aldrig får mareridt igen.
Til gengæld vil jeg gøre alt, hvad du beder mig om.'"
Go-eun!
-Go-eun! -Hvad er der galt med dig?
Hvor er Go-eun?
Go-eun!
Go-eun… Hvor er Go-eun?
Måge 777. Jeg gentager. Måge 777.
KODE FOR PATIENTER
SOM FLYGTER FRA DERES AFDELING
Hej.
Og læg jer på maven.
Lad os prøve igen.
-Mener du det? -Undskyld.
Han var utilpas, så jeg tog den af.
Tog du spændetrøjen med?
Åh, det glemte jeg.
Se til højre, og grib fat i armen.
Lad os prøve en gang til.
"Årene gik, og drengen blev voksen.
-Han havde ikke længere mareridt. -Go-eun.
Men han var stadig ikke glad."
-Go-eun. -Hvad er dit problem?
-Hvad sker der? -Go-eun.
Go-eun.
Hvad har du gang i?
"En aften skinnede en blodmåne på nattehimlen,
og heksen dukkede endelig op igen
for at få sin betaling for det opfyldte ønske.
Han råbte ad hende med bitterhed i stemmen.
'Alle mine dårlige minder er væk.
Men hvorfor…
Hvorfor er jeg ikke lykkelig?'
Heksen tog hans sjæl, som de havde aftalt,
og fortalte ham dette."
-Hvad sker der? -Mor!
Hvad fanden sker der?
Vi må desværre stoppe nu på grund af uforudsete omstændigheder.
Hospitalsansatte og værger, eskorter venligst alle børn
-tilbage til børneafdelingen straks. -Jøsses.
-Hvad sker der? -Go-eun.
Go-eun.
-Historien er ikke slut endnu. -Go-eun.
Børn, den er ikke slut.
-Kom nu. -Fortsæt.
-For pokker. -Fandens.
-Mor! -Mor, jeg er bange.
Okay, lad os gå.
Hallo?
Pokkers.
Gå ud.
-Hey! -Lad os gå.
Vent! Vent.
Go-eun! Du godeste, Go-eun…
Kom med far.
-Hvor vover du at afbryde? -Nej!
-Lige før det bedste ved eventen. -Lad mig…
Skal jeg bare sige: "Fortsættelse følger"?
-Det er okay. Det er okay. -Nej, du skræmmer mig.
Få børnene tilbage.
Kom nu. Lad os gå.
Der er kun få linjer tilbage,
så de kan gå, når de har hørt resten.
-Du burde også evakueres… -Nu!
Far, lad nu være.
Jeg er bange.
Hør godt efter.
Hvis vi bliver fanget, bliver jeg spærret inde på et sindssygehospital,
og du ender på et børnehjem.
Kan du klare dig uden nogensinde at se far igen?
Jeg vil leve. Jeg vil ikke dø.
Jeg sagde det jo.
Børn kan ikke leve alene.
Hvis vi skal skilles ad,
bør vi dø sammen. Det ville være bedre.
Hvad i…
Det er noget fis.
Det er første gang i lang tid, at jeg møder sådan et udueligt menneske.
Sikke et klamt, slimet ansigt.
Hvem er du? Vil du gerne dø?
Har du nogensinde dræbt nogen?
Du tror ikke, du kan leve videre,
men du er ikke engang modig nok til at dø alene.
Derfor vil du lokke barnet til at gå ned ad den vej først.
Hvad?
Vær ikke sådan en taber. Tag dit liv alene.
Din skøre kælling!
En kniv…
Hey!
Din lille…
-Er du okay? -Min far er…
Hey! Hvorfor blander du dig i mine sager?
Hun er mit barn.
Jeg må gerne dræbe hende. Jeg kan gøre, hvad jeg vil med hende!
Kvæl mig. Stram til, din idiot.
Din galning!
Dø. Bare dø!
Det går hurtigt.
Det tager kun et øjeblik. Det er slut, før du ved af det.
Dø. Bare dø.
-Dø! -Hr. Kim Seung-cheol!
Giv slip. Slip mig!
Din lille…
Kom her.
Giv slip. Slip mig!
Giv slip, dit svin! Jeg dræber jer!
-Giv slip! -Jeg sørger for, du ikke kommer til skade,
så tag det roligt!
Jeg dræber jer allesammen. Jeg vil dræbe…
MARERIDTSDRENGEN
Det var ikke skæbnen
alligevel.
Du kunne også blande dig udenom.
Giv slip på kniven.
Denne mand er en patient.
Nej.
Han er ikke patient.
Han er et skadedyr.
Hvad i alverden…
Hun er fuldstændig skør.
Hun er sindssyg!
Den skøre kælling.
Jeg døde næsten på grund af den kælling!
Giv slip. Slip mig, idioter.
Tag hende, ikke mig. Det er hende, der har brug for hjælp!
-Hold ham. -Giv slip, røvhuller!
Jeg siger jo, kvinden er den sindssyge!
-Giv slip! -Stå stille.
Er kniven beskadiget? Hvorfor pakker du den ind?
Hvis han er sindssyg, kan vi sige, jeg handlede i selvforsvar.
Jeg ville bare snitte ham med kniven,
men du overreagerede og kom til skade.
Her.
Din hånd, ikke kniven.
Jeg vil give dig et godt råd.
Ved du hvad?
I denne verden er der folk, der fortjener at dø.
Men nogle betænksomme freaks
dræber dem for os i al hemmelighed.
Derfor kan de uvidende borgere sove trygt om natten,
uden nogensinde at opdage det.
Hvad tror du, jeg er?
Du er
en uvidende freak.
Åh, mand.
Takket være dig bliver jeg bedre og bedre til at lappe sår sammen.
Hold op med at skade dig selv.
Hr. Moon?
Hr. Moon Gang-tae.
Ja?
Hvad tænkte du på?
Vi er færdige.
Okay, fint. Eventen blev til et stort rod
på grund af patienten, der undslap, så lad os se det som buzzmarketing.
Men hvad med knivkampen? Hvordan vil du forklare den?
Du sagde, en fra hospitalet kom til skade.
Hvad hvis de udsender en pressemeddelelse?
"Berømt børnebogsforfatter trak en kniv.
Arbejder hun på en bog om kampsport?" Man kan se overskriften for sig.
Bestik dem. Det har du gjort før.
Hvad hvis det ikke virker? Hvad gør vi?
Honningfælde. Jeg forfører dem.
Hop ind.
Bare tag afsted. Jeg må tage mig af noget.
Hvad skal du?
Hey, Mun-yeong!
Vil hun skabe problemer igen?
DRIFTSLEDER
En patient, der skulle have været i isolation,
brasede ind og ødelagde eventen.
Værgerne klager så meget, at telefonerne ringer konstant.
Vi må finde en at skylde skylden på.
Siger du, at jeg skal være den person?
Den ansvarlige for overførslen er helt ny,
så jeg kan ikke rigtigt fyre ham.
Jeg kan se, at du har arbejdet
på mange hospitaler i løbet af de sidste ti år.
Jøsses, 15 hospitaler i alt.
Og mindre end et år på hvert af dem.
Du har været her i ti måneder nu,
så du stopper alligevel snart.
PLEJEPERSONALE MOON GANG-TAE
Gang-tae.
Jeg skal nok sørge for, du får en fratrædelsesgodtgørelse.
Lad os ordne det sådan.
Det er mig.
Skaf mig oplysningerne om ham, der blev såret på grund af Mun-yeong.
Hvad synes du?
Jeg må vel bestikke ham for at gøre ham tavs.
Du ved, hvordan man gør.
JAE-SUS GRILLKYLLING TAKE-AWAY
Jeg var ude med en ordre,
men da jeg så en fyr ligne en syg kylling,
vidste jeg, det var dig.
Hop op. Jeg giver dig et lift.
Din freak.
Kom du til skade igen?
Fandens.
Ignorerer han mine opkald?
Hvis han blødte, sagsøger han hende.
SYGEPLEJERSKE NAM JU-RI
Goddag, frøken Nam.
Åh, jeg forstår. Er du her allerede?
Okay.
Værelsesnummeret er…
Lige et øjeblik.
Har du bestilt room service?
Hvor blev han af?
Tak.
Alberto, nej. Lad være med at gøre det mod mig.
Nej, Alberto. Vær ikke sådan. Kom nu, Alberto!
Nej! Gør det ikke mod mig, Alberto!
-Pis. -Hvad er der galt?
-Nej! -Hvad sker der?
Hold fast. Alberto… Jøsses!
Alberto!
Kom så!
Alberto! Pis. Alberto, vær sød…
Du må ikke dø.
Gang-tae!
Jeg har det fint.
Din bror venter på dig, så tag en taxi hjem!
Jeg fortæller ingen, du efterlod mig!
Jeg forstår dig!
Det ville en sand loyal ven gøre!
Ti stille og træk.
Okay.
ENDNU EN LANG DAG? OP MED HUMØRET!
DU MØDER SNART DIN SJÆLEVEN
EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Du har ændret dig så meget.
Du er svær at genkende, fordi du ikke længere ligner en bonderøv.
Er det snart 20 år siden, jeg skiftede skole?
Ja.
Vi skal bare bruge din underskrift.
Lægen har nok allerede forklaret det i telefonen.
Du burde faktisk tage derhen…
Så du har rejst i tre timer
for at få min underskrift på det papir?
Har du en stærk pligtfølelse? Eller er du en naiv idealist?
Vores hospital er en psykiatrisk klinik,
så vi skal samarbejde med et andet hospital for at operere.
-I din fars tilfælde… -Jeg sagde, han var død.
Jeg er forældreløs. Det ved du.
Men din mor er i live…
Jeg anmeldte hendes død for længe siden.
Vil du høre noget interessant?
Min fars sjæl er død,
men hans krop er i live som en zombies.
Hvad angår min mor,
så døde hendes krop for mange år siden.
Men
hendes sjæl er stadig i live.
Så ud af de to, hvem er i virkeligheden død?
Sig mig det, sygeplejerske. Hvem er den døde?
Din far…
Jeg mener, hr. Ko Dae-hwan.
Hans tilstand bliver livstruende, hvis han ikke bliver opereret.
Hans kognitive funktioner…
Andre ville tro, at du er hans datter.
Hvorfor bytter vi ikke? Du kan være Ko Dae-hwans datter.
Jeg kan være din mors datter.
Jeg underskriver samtykkeerklæringen, hvis du siger ja.
Hvad siger du?
Din mor er en god kok.
Skal jeg komme forbi og spise som i gamle dage?
Du forstår stadig ikke mine vittigheder.
Du er ikke sjov.
Hun pisser mig af.
Hun lyder sindssyg.
Tænk, at hun skriver børnelitteratur.
Det er bizart.
Nej, hun er ikke "sindssyg".
Hun blev bare født sådan.
Du godeste. Kan du diagnosticere folk ved første blik
efter at have arbejdet på hospitaler i ti år?
Du overreagerer.
Dit fjols, kan du ikke overreagere lidt?
Du blev fyret med en knivskade på grund af de galninge.
Tænk, at du bare gik.
-Du burde have lavet en scene. -Havde jeg gjort det,
ville jeg føle mig tilpas,
-men miste fratrædelsesgodtgørelsen. -Bravo.
Din bror blev bortvist fra skolen, og du blev fyret fra arbejdet.
I er som to dråber vand.
Det var på tide, jeg stoppede.
Det er denne tid på året.
Når nattebrisen føles varm.
Jeg tror,
sommerfugle snart dukker op.
Ja.
Hvordan har Sang-tae det? Ingen tegn endnu?
Nej, ikke endnu.
Hvor skal vi tage hen nu?
-Hvad med et andet land? -Har du overhovedet et pas?
Sang-tae burde lære engelsk.
Jae-su.
Sig ikke noget til min bror.
Du bekymrer dig kun om din bror. Jeg er træt af det.
Jeg er så jaloux.
Du skræmte mig.
Hvad er der galt? Slog kvinden dig i hovedet?
Autografen. Jeg glemte at få hendes autograf.
-Jeg lovede det. -Hun må have slået dig hårdt i hovedet.
Hvad nu, Jae-su?
Åh, du godeste.
FORFATTER KO MUN-YEONGS AUTOGRAPH
MARERIDTSDRENGEN
Hendes autograf ligner en masse heroglyffer.
Hieroglyffer, ikke "hieroglyffer".
Skynd dig. Sang-tae venter.
Okay. Færdig.
Se her.
De er meget ens, ikke?
Godt gået, Jae-su!
Hey, ro på.
-Er du glad nu? -Ja.
Sang-tae bliver glad.
Drop det smil. Det frastøder mig.
En patient sagde det samme tidligere i dag.
Er mit smil så irriterende?
Ved du det ikke?
Ved du det virkelig ikke?
Hvad?
Når du smiler,
ligner du Jokeren.
Med de triste øjne og mundviger, der peger op sådan her.
Prøv at se dig i spejlet.
Kom, lad os gå.
Sang-tae, jeg er hjemme.
Det her…
Den er falsk. Den er falsk.
-Nej, det er hendes rigtige autograf. -Den er falsk.
-Gud, det er… -Det er falsk.
-Vent. -Den er falsk.
-Gud, det… Jøsses. -Den er falsk.
Den er falsk. Det hele er falsk.
Du løj for mig.
-Undskyld, Sang-tae. -Du løj for mig.
Løj du for mig?
-Det er slemt at lyve. -Jeg havde travlt, så…
Det er slemt at lyve. Løj du for mig?
Selv små børn ved, at det er forkert at lyve.
-Skal vi besøge boghandlen i morgen? -Løj du?
-Selv treårige… -Skal vi hente dinosaurleksikonet?
-Hvad? -Du har altid ønsket dig den bog.
-Sang-tae? -Løj du?
Løj du? Hvorfor løj du for mig?
-Det er slemt at lyve. -Jøsses, din stakkel.
Det er Ko Mun-yeongs skyld.
Jeg brænder alle de bøger! Hvad er det?
-En dreng, der lever af mareridt? -Nej!
-Lad være. -Jeg brænder bøgerne.
-Nej, du kan ikke! -Hør, jeg…
-Nej! -Nej? Hvorfor ikke?
-Det er min. Gør det ikke. -Jeg brænder dem alle.
-Hej. -Giv slip.
Jeg er Lee Sang-in, direktør for SangSangESang Forlag,
som udgiver børnelitteratur.
For det første vil jeg gerne undskylde
for hændelsen mellem dig og vores forfatter tidligere i dag.
Jeg vil gerne tale med dig,
hvis du har tid et øjeblik.
Vi ville værdsætte,
hvis du kunne komme forbi vores kontor i morgen.
Sig ikke nej.
Jeg vil gerne møde dig. Værsgo.
-Vær nu sød! -Hvorfor læser du børnebøger?
Du forstår ikke kunst. Kunst er en smuk ting.
Skulle jeg ikke forstå kunst? Kunst er…
Frække erotiske bøger er det, jeg kalder kunst.
-Det er… -Gå væk. Tag nu bare hjem.
-Bare gå. -Kom nu. Jeg kan godt lide dig.
Sådan. Jeg vidste det. Lad os se.
Okay.
"Okay"?
Gud, det lyder ikke godt.
På et hospital i Seoul blev
-en mand, der var ved… -Jeg får…
-…at blive overflyttet til politiet… -…dårlige nerver af det her.
…efter at have forsøgt at tage sit eget og sin datters liv,
fundet død i isolation.
Politiet efterforsker nu hans død.
Det siges, at han forstyrrede en højtoplæsning,
som var arrangeret for hospitalets børnepatienter,
men sikkerhedsvagterne fik stoppet ham med det samme.
Han har så smukke øjne.
Ved du hvad?
I denne verden er der folk, der fortjener at dø.
Men nogle betænksomme freaks dræber dem for os i al hemmelighed.
Derfor kan de uvidende borgere sove trygt om natten,
uden at opdage det.
Jeg sagde, du ikke skulle se ned på mig.
Ja, det gør jeg ikke.
-Stop ham. -Fald i søvn igen.
JAE-SU INGEN ADGANG!
MARERIDTSDRENGEN
"Drengen vågnede op fra endnu et forfærdeligt mareridt.
Dårlige minder fra fortiden, som han helst ville glemme,
blev gengivet i hans drømme hver nat
og hjemsøgte ham konstant.
Årene gik, og drengen blev voksen.
Han havde ikke længere mareridt.
Men han var stadig ikke glad.
En aften skinnede en blodmåne på nattehimlen,
og heksen dukkede endelig op igen
for at få sin betaling for det opfyldte ønske.
Han råbte ad hende med bitterhed i stemmen.
'Alle mine dårlige minder er væk.
Hvorfor er jeg ikke lykkelig?'
Heksen tog hans sjæl, som de havde aftalt,
og fortalte ham dette.
'Pinefulde, smertelige minder.
Minder fuld af anger.
Minder om at såre andre og blive såret.
Minder om at blive forladt.
Kun dem med sådanne minder gemt i deres hjerter
kan blive stærkere, mere lidenskabelige,
og fulde af følelser.
Og kun de kan opnå lykke.'"
MARERIDTSDRENGEN
Glem aldrig i dag.
Kan du ikke falde i søvn?
Hvor er min far?
Det skal nok gå. Bare rolig.
Vil politiet…
…tage ham?
Bliver han låst inde på et sindssygehospital?
Er du bange for, at han dukker op igen og plager dig?
Det sker ikke igen.
Min far…
Min far er…
…ikke et dårligt menneske.
Han har det ikke godt.
Han er psykisk syg.
Så vær sød…
Lad ikke politiet tage ham.
Lad mig bo sammen med ham.
Jeg vil bo hos min far.
Jeg vil bo sammen med ham.
Jeg savner min far.
-"Så glem ikke noget af det. -Far…
Husk det hele, og overvind det.
Hvis du ikke overvinder det,
vil du altid være et barn, hvis sjæl aldrig vokser."
MARERIDTSDRENGEN
Hvad? Sommerfugle…
Nej, de sommerfugle!
-Hvad? Hvad sker der? -Sommerfuglene!
-Jøsses. -Sommerfuglene!
-Hvad er der galt? -Sommerfuglene…
-Sang-tae. -Sommerfugle…
Jøsses, de sommerfugle…
Sommerfuglene! De Sommerfugle!
-Nej! Undskyld! -De er tilbage.
-Lad være… -De skide sommerfugle.
Sommerfuglene!
De sagde, de ville dræbe mig. Sommerfuglene vil dræbe mig!
De kommer for at dræbe mig!
-Jeg må flygte. -Sang-tae.
Jeg må væk. Jeg må løbe væk!
Gå væk!
Hey, Gang-tae!
Det er ikke højsæson. Hvorfor flytte?
Helt ærligt, jeg kan ikke tro det.
Gang-tae!
Du har flere måneder tilbage af lejekontrakten. Hvorfor…
Gud, du skræmte mig.
Har du sovet her igen?
Du bør næsten betale din del af vandforbruget!
Hent den unge mand.
Vi er venner. Hvorfor taler du, som om han er yngre end mig?
Nok med dig. Hvor er han?
Det undrer også mig.
Hvor i alverden gik han hen så tidligt?
Hr. Moon Gang-tae?
Godmorgen.
Min chef er på vej tilbage fra trykkeriet.
Han bliver desværre ti minutter forsinket.
SANGSANGESANG FORLAG
INGEN PARKERING RESERVERET FOR DIREKTØR
Denne vej.
Vent her et øjeblik.
Okay.
HÅNDEN, HAVTASKEN
FORFATTER KO MUN-YEONG
HÅNDEN, HAVTASKEN
Folkens, hun er her! Ryd skrivebordene.
Ryd op.
Skynd dig.
Hvem sidder her?
Regnskabschefen. Hvorfor?
Den er smuk.
-Jeg vil have den. -Så kan du få den.
Det vil jeg nemlig.
Frk. Ko, hvad laver du her?
Zombie Kid kommer ud i dag.
-Hvor er hr. Lee? -Tja…
Sikke et syn.
Du ser flot ud i dit eget tøj.
Som en gigolo, der vil få mig til at betale regningen.
Jeg troede, du var anderledes, men jeg tog fejl.
Hvad har han tilbudt dig?
Hvis du ikke kan være høflig, så vær i det mindste ikke kryptisk.
Og se, hvordan du skødesløst taler til mig.
Jeg stak dig næsten ned.
-Og hvad så? -Hvor mange penge gav hr. Lee
dig som kompensation,
så du ikke fortæller nogen om det?
Den plan har sikkert altid virket.
Ord er ubrugelige som trøst.
Penge er det bedste.
Ikke for mig.
Hvad vil du så have? Sex?
Er det mere værd end penge?
Hvorfor er du her så?
Hvis ikke for penge eller sex, hvorfor er du her så?
Jeg ville gerne
se dig igen.
Derfor er jeg her.
Dine øjne.
Jeg ville se dem igen.
Mine øjne?
Dine øjne
minder mig om en, jeg kendte engang.
Hvem er den person?
Hun er ødelagt indeni
og har ingen samvittighed.
En kvinde…
…hvis øjne
manglede varme.
Den kvinde…
Skræmte hun dig?
Nej, det modsatte.
Jeg kunne lide…
…hende.
Er du spændt?
"Kære Sang-tae!
Kom med til min udgivelsesfest."
Det ville være en kliché at sige, at vi er bestemt for hinanden.
Jeg troede, jeg var på flugt…
Rør ikke ved mit hår!
…på grund af min bror.
Kujon.
Hvor er Ko Mun-yeong?
Det ender ikke godt, hvis du involverer dig med hende.
Gå ikke.
Du skal være min sikkerhedsnål.
Hold mig under kontrol, så jeg ikke eksploderer.
Drengen vågnede op fra endnu et forfærdeligt mareridt.
Dårlige minder fra fortiden, som han helst ville glemme,
blev gengivet i hans drømme hver nat
og hjemsøgte ham konstant.
Drengen var bange for at falde i søvn.
En dag gik han til heksen og bad om hjalp.
"Vær sød at fjerne alle mine dårlige minder
så jeg aldrig får mareridt igen.
Til gengæld vil jeg gøre alt, hvad du beder mig om."
Årene gik, og drengen blev voksen.
Han havde ikke længere mareridt.
Men mærkeligt nok
var han stadig ikke glad.
En aften skinnede en blodmåne på nattehimlen,
og heksen dukkede endelig op igen
for at få sin betaling for det opfyldte ønske.
Han råbte ad hende med bitterhed i stemmen.
"Alle mine dårlige minder er væk.
Hvorfor er jeg ikke lykkelig?"
Heksen tog hans sjæl, som de havde aftalt,
og fortalte ham dette.
"Pinefulde, smertelige minder.
Minder fuld af anger.
Minder om at såre andre og blive såret.
Minder om at blive forladt.
Kun dem med sådanne minder gemt i deres hjerter
kan blive stærkere, mere lidenskabelige,
og fulde af følelser.
Og kun de kan opnå lykke."
Så glem ikke noget af det.
Husk det hele, og overvind det.
Hvis du ikke overvinder det,
vil du altid være et barn, hvis sjæl aldrig vokser.
Tekster af: Sofie Boysen