‫- סדרה מקורית של NETFLIX -
‫לפני זמן רב,
‫גרה ילדה יפהפייה בטירה בעומק היער.
‫היא תמיד הייתה לבדה, בודדה ומשועממת.
‫אז, יום אחד, היא עזבה את הטירה ‫כדי למצוא מישהו לשחק איתו.
‫היא הציעה למי שפגשה מתנות שונות ומשונות,
‫אבל אף אחד לא נענה לבקשתה.
‫מאוחר יותר הבינה למה.
‫מפלצת שמביאה עמה את צל המוות.
‫כך כינו אותה.
‫"היא מפלצת. מפלצת."
‫היא כעסה על כל היצורים בעולם.
‫והייתה צריכה לפרוק על מישהו.
‫מאז שהצילה במפתיע את הילד ממוות,
‫הצל המפחיד שהיה עוקב אחריה ‫לכל מקום נעלם לפתע.
‫והילד החל לעקוב אחריה במקומו.
‫הוא תמיד הלך אחריה, ביום וגם בלילה,
‫בהרים או בשדה.
‫יום בהיר אחד היא שאלה אותו שאלה.
‫"האם תמיד תישאר לצידי?"
‫"כמובן. לעולם לא אסתלק."
‫"גם אחרי שתראה את זה?"
‫הילדה שוב נותרה לבדה.
‫ואז חזר צל המוות ולחש זאת:
‫"איש לא יוכל להישאר לצידך
‫"כי את מפלצת."
‫אל תשכחי זאת לרגע. הבנת?"
‫כן, אימא.
‫- פרשה 1: הילד שניזון מסיוטים -
‫- הילד שניזון מסיוטים -
‫התחנה הנוכחית: בית הספר המקצועי דאון.
‫התחנה הבאה…
‫כלומר, הוא התפרץ בטירוף באמצע השיעור.
‫אלוהים.
‫לא!
‫אין טעם לנסות לעצור בעדו.
‫וזו לא הפעם הראשונה. ‫-תסתכל אליי.
‫"פניך מביעים רגש"
‫ואם היה לידו כלי מסוכן?
‫הייתה עלולה להיגרם תאונה.
‫אני לא מבין למה צריך ללכת על ביצים
‫בגלל סאנג־טה. ‫-הוא כועס?
‫הוא כועס?
‫בכל מקרה, צריך לחשוב על הבטיחות. ‫-כועס…
‫מתעצבן. ‫-והוא מצריך מאיתנו יותר מדי עבודה.
‫תשלחו אותו לבית ספר לבעלי צרכים מיוחדים ‫או למרכז קהילתי כלשהו.
‫זה הפתרון הטוב לכולם. ‫-תסתכל אליי.
‫"פניך מביעים רגש" ‫-תגיד לי מה אתה חושב.
‫מה אתה חושב?
‫אתה מוכן להגיד משהו? אלוהים אדירים.
‫הוא כועס.
‫- הילד שניזון מסיוטים -
‫- מון סאנג־טה -
‫סאנג־טה.
‫אתה לא רעב?
‫מה אתה רוצה לאכול?
‫לא תכננת להישאר פה הרבה זמן ממילא.
‫אמצא לך בית ספר טוב יותר כשנעבור.
‫אני מבטיח.
‫אתה ממש מבואס? ‫-ג'מפונג.
‫מה? ‫-טנגסויוק עם רוטב בצד.
‫לא נלך לג'גומסונג. בוא נאכל ביאנגג'גנג.
‫בסדר. בוא נתקע משהו ביאנגג'גנג.
‫ממש טעים שם. זוכר?
‫מתי היינו שם בפעם האחרונה?
‫אל תדאג. אני אשלם. אני אחיך הגדול.
‫את הסופרת קו מון־יונג במקרה?
‫כן. ‫-רואה? אמרתי לך.
‫בתי מעריצה גדולה שלך.
‫סליחה על הבקשה,
‫האם נוכל לבקש ממך חתימה?
‫מה שמך? ‫-לי סול־בי.
‫היא יפה מאוד בחיים, נכון?
‫כן, היא כמו נסיכה מהאגדות.
‫למה את חושבת שאני כמו נסיכה? ‫-כי את יפה.
‫אימא שלי תמיד קוראת לי נסיכה
‫כי אני יפה.
‫גברתי, אולי נצטלם?
‫וואו, תודה רבה.
‫לכי לעמוד לצידה.
‫בואי לפה.
‫את לא מעריצה שלי, נכון?
‫סליחה?
‫בכל האגדות שלי, המכשפה היא היפה.
‫מי סיפר לך שכל הנסיכות יפות וטובות?
‫אימא שלך סיפרה לך?
‫נסיכה, הביטי לכאן.
‫אם את באמת רוצה להיות יפה, ‫אני רוצה שתגידי את זה.
‫אחת. ‫-"אימא.
‫"אני עומדת להיות…" ‫-שתיים.
‫"מכשפה יפה."
‫שלוש.
‫נסיכה.
‫בחיי. ‫-נסיכה!
‫אלוהים אדירים.
‫אלוהים. מון־יונג.
‫בונג'ורנו, מון־יונג.
‫אלוהים, מה הסיפור של החבל?
‫מה גרם לילדה הקטנה לבכות ככה על הבוקר?
‫כנראה התרגשה. ‫עזרתי לה להבין את התפיסה המוטעית שלה.
‫מה לכל הרוחות…
‫כל הכבוד.
‫יכול להיות מסוכן לילד להבין משהו לא נכון.
‫אבל עזרת לה בעניין?
‫את באמת מדהימה, מון־יונג.
‫רגע אחד.
‫- בי"ח פסיכיאטרי או־קיי -
‫אני לא זקוק להלוואה ממך. אני עשיר.
‫טוב, נזוז.
‫יש לנו שעתיים בערך.
‫אז יש לך זמן ללכת למספרה.
‫למה שאלך לשם?
‫את לא יכולה ללכת ככה.
‫את נראית כמו פרנצ'סקה בדרך ללוויה
‫ב"משפחת אדמס".
‫את לא יכולה ללכת ככה למחלקת ילדים.
‫את לא הולכת לשם להפחיד ילדים. ‫את הולכת לתת להם תקווה.
‫את תקריאי שם מהאגדות שלך.
‫אבל את נראית… ‫-אמרת שמסוכן להחזיק בדעות קדומות.
‫לדעתי את יותר מסוכנת.
‫מון־יונג, בבקשה.
‫עלייך להתלבש בהתאם לזמ"ן.
‫זמן, מקום ונסיבות.
‫אומר להם שיבואו אלייך.
‫יודע מה אני אוהבת במסעדה הזאת?
‫את הסטייק… ‫-לא.
‫הסכינים פה…
‫מדהימים.
‫תראה. ‫-מון־יונג, את מדממת.
‫כמה יפה.
‫אני רוצה את זה.
‫אל אלוהים.
‫גברתי.
‫רגע אחד.
‫- כרטיס עובד מטפל מון גאנג־טה -
‫מר מון, גש בבקשה לחדר המנוחה.
‫לעזאזל, הגנבת אכלה לי הכול.
‫נראה שהיא רעבה ימים רבים.
‫מיס מיונג ג'י־סוק.
‫מותק.
‫אני חשה כזו ריקנות.
‫בכל זאת, אל תאכלי כל כך מהר.
‫אחרת תחטפי שוב כאב בטן.
‫אז אל תאכלי הכול בבת אחת.
‫עדיף שתיקחי את הזמן
‫כשאת אוכלת.
‫אמרת לי שאתה שמח כשאני אוכלת טוב.
‫לא הבנת אותי.
‫כשאוהבים מישהו, ‫אוהבים גם את איך שהוא אוכל.
‫מותק.
‫אז…
‫למה בגדת בי עם הדוגמנית הרזה הזאת?
‫זה בסדר.
‫אל תחייך אליי.
‫זה דוחה אותי.
‫תרימו ידיים כך. ‫-עזוב אותי!
‫ואז תורידו אותן, כך.
‫לא לזוז! ‫-אני לא שייך לפה!
‫עזבו אותי! שחררו!
‫אני לא יכול להיכנס לשם! לא!
‫עזבו!
‫אני לא שייך לפה!
‫הוא מטופל חדש? ‫-עזבו אותי!
‫לפני יומיים לקח מנת יתר של קסנקס עם בתו
‫והגיע למיון.
‫הוא קיבל פעם טיפול נגד חרדה.
‫נדמה לי שהוא ניסה להתאבד איתה.
‫נראה שהוא רצה להרוג את בתו ואז להתאבד.
‫איפה גו־און?
‫איפה גו־און? איפה הבת שלי?
‫למרבה המזל היא הקיאה ‫מיד אחרי שנטלה את הסם.
‫והיא מקבלת טיפול בפוסט טראומה ‫במחלקת הילדים כאן.
‫גו־און.
‫גו־און, מה את חושבת?
‫עזבו אותי!
‫הוא יעבור אבחון פסיכיאטרי אחר הצהריים.
‫בדוק את סימניו החיוניים מדי שעה.
‫ותוודא שהוא קשור כשאתה מכניס לו עירוי.
‫אוקיי.
‫אחרי ההקראה את תעני לשאלות מהקהל.
‫ואז תתני את ספרייך החתומים לילדים.
‫ובסוף תצטלמי עם צוות בית החולים ‫בשביל יחסי הציבור.
‫לא ברור אם אני מזכיר ‫או מנכ"ל של הוצאת ספרים.
‫אני באמת מתחיל לתהות.
‫שכרו אותי כארט דירקטור.
‫אבל לא היה לי מושג שאהיה המשרת שלך.
‫היי, אמרת בריאיון שתעשי הכול.
‫טוב, לא ידעתי שמדובר בעבודה פיזית.
‫שכרתי אותך כי ידעתי שאת לא מבריקה במיוחד.
‫מה את רוצה שאעשה? שאפטר אותך?
‫לא.
‫- בית חולים פסיכיאטרי או־קיי -
‫"בית חולים פסיכיאטרי או־קיי"?
‫אדוני, אתה מקבל טיפול?
‫זה רעיון מצוין.
‫תענה לטלפון.
‫הלו? ‫-שים על רמקול.
‫הלו? מר לי?
‫זו נאם ג'ו־רי, ‫אני אחות בבית החולים הפסיכיאטרי.
‫מכאן.
‫קשה להשיג אותך. ‫אתה גם לא משיב להודעות הטקסט.
‫אתה שומע?
‫כן. אני קצת עסוק…
‫אני חושבת שאמרנו לך
‫שקבענו מועד לניתוח של מר קו דה־ואן.
‫כמה נצטרך לחכות
‫להסכמת האפוטרופוסית?
‫אתה לא יכול להמשיך לסנן את שיחותנו.
‫משמעות הדבר היא מות החולה.
‫קו דה־ואן.
‫הוא מת מבחינתי.
‫למה אתם ממשיכים לנסות להשיבו לחיים? ‫משחקים אותה ישו?
‫סליחה. ‫-ג'ו־רי.
‫אם אתם כל כך נואשים, ‫בואו להחתים אותי בעצמכם.
‫מה הבעיה? מה קרה?
‫מה קרה? ‫-היא רוצה שאסע אליה.
‫היא השתגעה או מה?
‫אם היא משוגעת, שתבוא לפה.
‫גברת פארק.
‫ספרי לי על ההיסטוריה הרפואית שלו.
‫החולה הדימנטי בחדר 203.
‫מר קו דה־ואן?
‫הוא צריך לעבור ניתוח עקב החמרה בסרטן המוח.
‫ולאפוטרופוסית שלו לא אכפת?
‫המטופל הזה נמצא איתנו זמן רב.
‫אבל האפוטרופוסית לא הגיעה לבקר ולא התקשרה,
‫מה שאומר שהוא מוזנח.
‫אז במקום להתקשר לאפוטרופוסית כפויית הטובה,
‫אולי פשוט תיסעי אליה בעצמך
‫כדי שנוכל להציל את החולה?
‫מה?
‫זה באמת נחוץ?
‫את תעשי את זה, כן? ‫אני יודעת שאת עובדת מסורה.
‫אם אוכל לקבל חופש היום ומחר,
‫אסע אליה. ‫-למה יומיים?
‫יש לך בן זוג בסיאול?
‫נראה לי שכן.
‫ג'ו־רי, יש לך חבר?
‫לא.
‫טוב, בקרוב אצא לדרך.
‫בטח כן יש לה חבר.
‫היא בוגדת.
‫אני לא חושבת שהבת שלך תצליח להגיע.
‫לא…
‫מה הבעיה?
‫לא!
‫למות.
‫אם היא תבוא…
‫- הקראה עם הסופרת קו מון־יונג -
‫גאנג־טה.
‫כן?
‫שמעתי שמישהי הקיאה עלייך היום.
‫היא גם סטרה לי. ‫-אלוהים.
‫כדאי שתבטיח שהיום לא יידרדר.
‫קים סאונג־קאול, החולה שבבידוד, ‫יועבר לידי המשטרה.
‫שמעתי. אני אטפל בו.
‫הייתה לנו ארוחת צוות אתמול, והתערבנו.
‫"התערבתם"?
‫"למה מון גאנג־טה
‫"עובר לבית חולים אחר מדי שנה ולא נשאר?"
‫ניסינו לנחש מה התשובה.
‫מספר אחת.
‫כי איבדת את כל כספך ‫והמלווים בריבית רודפים אחריך.
‫מספר שתיים. הסתבכת בצרות רציניות
‫ואתה עובד כאן כדי להסתיר את זהותך מהמשטרה.
‫מספר שלוש. תמיד מפטרים אותך ‫מכל בית חולים שאתה עובד בו
‫כי אתה מתחיל עם העובדים והמטופלים.
‫על מה הימרת?
‫אני הימרתי
‫על מספר שלוש. נשים.
‫אז מה התשובה?
‫מספר ארבע.
‫גברים.
‫גאנג־טה. אלוהים.
‫הקפה טעים.
‫"עדיין אוהב אותך. ‫-עדיין אוהב אותך.
‫אתה דפוק כמוני. ‫-אתה דפוק כמוני.
‫אני לא דפוק. ‫-אני לא דפוק.
‫אתה כן. ‫-אתה כן.
‫אתה גם נוהג בי כביתום? ‫-אתה גם נוהג בי כביתום?
‫גם אם לא… ‫-גם אם לא…
‫אתה חושב ומתנהג כיתום." ‫-אתה חושב ומתנהג כיתום.
‫- רבי מכר מון־יונג -
‫"אתה חסר התחשבות, חסר ביטחון… ‫-אתה חסר התחשבות…
‫נטול מצפון… ‫-חסר ביטחון, נטול מצפון…
‫וליבך ריק. זו הסיבה. ‫-וליבך ריק. זו הסיבה.
‫אבל בכל זאת אוהב אותך. ‫-אבל בכל זאת אוהב אותך.
‫יודע למה? ‫-יודע למה?
‫כי כך החלטתי." ‫-כי כך החלטתי.
‫החלטתי גם…
‫"שאוהב אותך בכל זאת."
‫אכלת?
‫אכלתי ג'מפנג.
‫עוד פעם? אתה צריך להפסיק לאכול אטריות.
‫קניתי לך כמה תוספות אתמול.
‫מה אתה עושה? ‫-אני מצייר.
‫אתה שוב מצייר בספר של האישה זאת.
‫היא לא "האישה הזאת". ‫היא הסופרת קו מון־יונג.
‫כן, קו מון־יונג.
‫היא מגיעה היום לבית החולים.
‫היא תקריא את ספרה לילדים בבית החולים.
‫סאנג־טה?
‫אני אלך. אלך לשם. אלך לשם עכשיו.
‫אקח את קו 243, האוטובוס הכחול.
‫ארד בצומת ג'יאנג ואעלה על 5413,
‫האוטובוס הירוק. ‫-סאנג־טה. לא, חכה.
‫ארד במרכז הרפואי מיונגסונג ואלך…
‫מונג סאנג־טה!
‫קח שלוש נשימות עמוקות.
‫תקשיב לי טוב.
‫גם אם תצא עכשיו, לא תצליח להגיע בזמן.
‫חוץ מזה, זה רק למאושפזים במחלקת ילדים.
‫אתה לא ילד, נכון?
‫מון סאנג־טה. בן 35. ‫נולד ב־1984, שנת העכברוש.
‫אני צעיר משנדמה אבל איני ילד.
‫בדיוק. אתה אדם בוגר.
‫אבל במקום זאת, אנסה להשיג לך חתימה.
‫הפגישה איתה חד פעמית ‫אבל החתימה תישאר לנצח.
‫מה אתה חושב שעדיף?
‫החתימה שלה.
‫אתה מעדיף אותי או את קו מון־יונג?
‫הלו? סאנג־טה?
‫לא רציתי להרוס את מצב הרוח שלה ‫לפני האירוע הגדול.
‫לכן לא אמרתי כלום.
‫התכוונתי לשכנע אותה ולקחת אותה לשם
‫אחרי שתסיים להקריא היום.
‫לעזאזל. פישלתי לגמרי.
‫יש לי הרגשה לא טובה.
‫למה מיס קו שונאת את אביה כל כך?
‫היא שונאת את כולם חוץ מאת עצמה.
‫אל תשאלי אפילו למה. ככה היא נולדה.
‫אם את רוצה לחיות חיים ארוכים, מוטב להחריש.
‫איפה היא, לכל הרוחות? כמעט הגיע הזמן.
‫- מרכז רפואי אוניברסיטאי מיונגסונג -
‫- אזור ללא עישון -
‫סליחה.
‫האם אפשר… ‫-זו האחרונה.
‫לא. עמדתי לבקש שתכבי אותה.
‫הרגע הדלקתי אותה.
‫זה אזור ללא עישון. תכבי אותה.
‫אתה מאמין בגורל?
‫מה? ‫-שמעת אותי.
‫למי אכפת מהגורל?
‫אם מישהו צץ כשצריך אותו,
‫קוראים לזה גורל.
‫- הילד שניזון מסיוטים -
‫זה היה קולני מאוד.
‫ריאליסטי מאוד, נכון? היא גם שחקנית טובה.
‫"הילד הקיץ מעוד סיוט נורא.
‫זיכרונות רעים מהעבר שהוא רצה למחות ממוחו
‫הופיעו שוב ושוב בחלומותיו מדי לילה
‫ורדפו אותו.
‫הילד פחד להירדם.
‫אז יום אחד, הוא הלך אל המכשפה והתחנן,
‫'בבקשה, מחקי את כל זיכרונותיי הרעים
‫כדי שלא יהיו לי שוב סיוטים
‫ואז אעשה כל מה שתרצי'."
‫גו־און!
‫-אלוהים אדירים, מה הבעיה?
‫איפה גו־און?
‫גו־און!
‫גו־און… איפה גו־און?
‫שחף 777. אני חוזרת, שחף 777.
‫- קוד ניטרלי למטופלים -
‫- שנמלטו מהמחלקה הפסיכיאטרית -
‫שלום.
‫ושכבו על הבטן.
‫ננסה עוד אחד.
‫אתה רציני? ‫-מצטער.
‫הוא אמר שלא נוח לו אז שחררתי קצת.
‫הבאת את רצועות הקשירה?
‫שכחתי.
‫הביטו ימינה והחזיקו בזרוע.
‫בואו ננסה עוד פעם אחת.
‫"שנים חלפו והילד בגר.
‫הוא כבר לא סבל מסיוטים." ‫-גו־און.
‫"אבל משום מה, הוא לא היה מאושר כלל."
‫גו־און. ‫-מה הבעיה שלך?
‫מה קורה? ‫-גו־און.
‫גו־און.
‫מה אתה עושה?
‫"לילה אחד התרחש ליקוי לבנה,
‫והמכשפה שוב הופיעה
‫כדי לקחת את מה שהבטיח ‫בתמורה להגשמת משאלתו.
‫והוא צעק עליה בכעס רב,
‫'כל זיכרונותיי נעלמו.
‫אבל למה…
‫למה איני מצליח להיות מאושר?'
‫ואז המכשפה נטלה את נשמתו כפי שהוחלט,
‫ואמרה לו זאת."
‫מה קורה? ‫-אימא!
‫מה קורה, לכל הרוחות?
‫לצערנו עלינו לעצור כאן ‫עקב נסיבות בלתי צפויות.
‫צוות בית החולים וההורים, אנא קחו את הילדים
‫חזרה למחלקת הילדים מיד. ‫-אלוהים.
‫מה קורה? ‫-גו־און.
‫גו־און.
‫זה עוד לא נגמר. ‫-גו־און.
‫ילדים, זה לא נגמר.
‫קדימה. ‫-לכו.
‫לעזאזל. ‫-אלוהים.
‫אימא! ‫-אימא, אני פוחדת.
‫טוב, נלך.
‫הלו?
‫לעזאזל.
‫עלו.
‫היי! ‫-בואו נעלה.
‫רגע! חכי.
‫גו־און! אלוהים, גו־און…
‫בואי עם אבא.
‫מי אתה שככה תפסיק את זה? ‫-לא!
‫רגע לפני השיא של האירוע. ‫-תני לי…
‫הגיע הזמן לומר, "המשך יבוא"?
‫זה בסדר. ‫-לא. אתה מפחיד אותי.
‫תחזירו את הילדים.
‫קדימה. נלך.
‫נותרו רק כמה שורות,
‫הם יוכלו לצאת אחרי שישמעו את השאר.
‫עליכם לצאת… ‫-עכשיו!
‫אבא, אל תהיה כזה.
‫אני פוחדת.
‫תקשיבי לי טוב.
‫אם יתפסו אותנו פה, ‫יכלאו אותי במוסד לחולי נפש,
‫ואת תגיעי לבית יתומים.
‫את מוכנה לא לראות שוב את אבא?
‫אני רוצה לחיות. אני לא רוצה למות.
‫אמרתי לך.
‫ילדים לא יכולים לחיות לבד.
‫אם נגזר עלינו להיפרד כך,
‫מוטב שנמות יחד. זה עדיף.
‫מה…
‫איזה שטויות.
‫אתה האדם הכי טיפש שנתקלתי בו מזמן.
‫אילו פנים מגעילות ולחות.
‫מי את? יש לך משאלת מוות?
‫הרגת פעם מישהו?
‫אתה לא חושב שתוכל להמשיך בחייך
‫אבל אתה לא מצליח לאזור אומץ למות לבד.
‫לכן אתה מנסה לגרום לילדה לעשות את זה.
‫מה?
‫אל תהיה כזה לוזר. תתאבד בעצמך, קדימה.
‫כלבה משוגעת!
‫סכין…
‫היי!
‫חתיכת…
‫את בסדר? ‫-אבא שלי…
‫היי! מי את שאת מתערבת לי בעניינים?
‫היא הבת שלי.
‫אהרוג אותה אם ארצה. ‫אני יכול לעשות לה מה שאני רוצה!
‫תחנוק אותי. יותר חזק, אידיוט.
‫מטורפת!
‫תמותי כבר!
‫זה יהיה מהיר.
‫זה ייקח רגע. זה ייגמר מיד.
‫תמותי כבר.
‫תמותי! ‫-מר קים סונג־כאול!
‫שחרר. עזוב אותי!
‫חתיכת…
‫בוא לפה.
‫עזוב. עזוב אותי!
‫עזוב, מנוול! אהרוג את כולכם!
‫עזוב! ‫-אני עושה את זה כדי שלא תיפגע,
‫אז פשוט תירגע!
‫אהרוג את כולכם. אני אהרוג…
‫- הילד שניזון מסיוטים -
‫אז זה לא היה גורל
‫בסופו של דבר.
‫אודה לך אם לא תתערב.
‫הניחי את הסכין קודם.
‫האדם הזה הוא מטופל.
‫לא.
‫הוא אינו מטופל.
‫הוא שרץ.
‫מה לכל הרוחות…
‫היא מטורפת לגמרי.
‫היא משוגעת!
‫כלבה משוגעת.
‫כמעט נהרגתי בגללה!
‫עזבו, עזבו אותי. אידיוטים.
‫תפסו אותה, לא אותי. זו היא שזקוקה לעזרה!
‫שלא ישתחרר. ‫-עזבו אותי, מנוולים!
‫אמרתי לכם להכניס את המשוגעת לשם!
‫עזבו! ‫-אל תזוז, לכל הרוחות.
‫הסכין נפצע? למה אתה עוטף את הסכין בזה?
‫אם הוא בלתי שפוי, ‫נוכל לטעון שפעלתי מתוך הגנה עצמית.
‫רק רציתי לפצוע אותו קלות בסכין,
‫אבל הגזמת בתגובה ונפצעת בעצמך.
‫תן לי.
‫את היד, לא את הסכין.
‫זה השירות המיוחד שלי.
‫יודע מה?
‫בעולם הזה יש אנשים שמגיע להם למות.
‫אבל כמה יצורים מתחשבים
‫הורגים אותם עבורנו בחשאי.
‫כך אזרחים יכולים לישון בשקט בחוסר ידיעה,
‫ללא שום מושג על המתרחש.
‫מי אני, לדעתך?
‫את…
‫יצור שוטה.
‫בחיי.
‫תודות לך, כישורי התפירה שלי ‫משתפרים כל הזמן.
‫תפסיק כבר לפגוע בעצמך.
‫מר מון?
‫מר מון גאנג־טה.
‫כן?
‫על מה חשבת?
‫זהו.
‫טוב, בסדר. האירוע נהיה כאוס מוחלט
‫בגלל המטופל שברח, ‫אז בואו נקרא לזה שיווק יצירתי.
‫ומה באשר לתקיפה בסכין? איך תסביר את זה?
‫אמרת שאחד העובדים נפצע.
‫מה אם יוציאו הודעה לעיתונות?
‫"סופרת ילדים מפורסמת נופפה בסכין.
‫האם היא עובדת על ספר אמנויות לחימה?" ‫אלה יהיו הכותרות.
‫תשחד אותם. כבר עשית את זה בעבר.
‫ואם זה לא יעבוד? מה נעשה?
‫נשתמש במלכודת דבש. אפתה אותם.
‫תיכנסי.
‫סע. יש לי משהו לעשות.
‫מה את צריכה לעשות?
‫היי, מון־יונג!
‫היא תעשה שוב צרות?
‫- מנהל -
‫מטופל שאמור להיות בבידוד
‫התפרץ והרס את האירוע.
‫האפוטרופוסים מתקשרים להתלונן, ‫הטלפונים לא מפסיקים לצלצל.
‫צריך למצוא שעיר לעזאזל במהירות.
‫אתה אומר שזה אמור להיות אני?
‫האדם שהיה אחראי על ההעברה הוא עובד חדש
‫אז אני לא יכול לפטר אותו.
‫אני רואה שעבדת
‫בבתי חולים רבים בעשר השנים האחרונות.
‫וואו, 15 בתי חולים בסך הכול.
‫במשך פחות משנה בכל אחד.
‫אתה עובד אצלנו כבר עשרה חודשים,
‫אז אתה עומד לעזוב ממילא.
‫- כרטיס מטפל גאנג־טה -
‫גאנג־טה.
‫אומר שעבדת פה שנה ‫כדי שתקבל פיצויי פיטורין.
‫נפתור את זה כך.
‫היי, זה אני.
‫תשיגו לי את הטלפון של הבחור ‫שנפצע בגלל מון־יונג.
‫מה נראה לך?
‫אני צריך לשחד אותו כדי שישתוק.
‫אתה יודע איך זה עובד.
‫- ג'ה־סו -
‫- משלוחי עוף מטוגן של ג'ה־סו -
‫יצאתי למסור משלוח
‫אבל ישב פה מישהו שנראה כמו עוף חולה.
‫וידעתי שזה אתה.
‫תעלה. אקפיץ אותך.
‫הזוי אחד.
‫שוב נפצעת?
‫לכל הרוחות.
‫הוא מתעלם משיחותיי?
‫אם הוא נפצע, בטח יתבע אותה.
‫- נאם ג'ו־רי, אחות -
‫שלום מיס נאם.
‫הבנתי. כבר הגעת?
‫טוב.
‫מספר החדר הוא…
‫רגע אחד, בבקשה.
‫הזמנת שירות חדרים?
‫לאן הוא הלך?
‫תודה.
‫אלברטו. לא. אל תעשה לי את זה.
‫לא, אלברטו. אל תתנהג ככה. בבקשה, אלברטו!
‫לא! אל תעשה לי את זה, אלברטו!
‫שיט. ‫-מה קרה?
‫אלוהים! ‫-מה קורה?
‫חכה. אלברטו… אלוהים!
‫אלברטו!
‫מהר!
‫אלברטו! שיט. בבקשה…
‫אל תמות.
‫גאנג־טה!
‫אני בסדר.
‫אחיך בטח מחכה לך, פשוט קח מונית הביתה!
‫לא אספר שנטשת אותי!
‫אני מבין לגמרי!
‫כי כך נוהג חבר אמיתי!
‫שתוק ותמשוך.
‫אוקיי.
‫- עוד יום ארוך, מה? תתעודדו! -
‫- בקרוב תפגשו את בן הזוג המושלם -
‫- סדרה מקורית של NETFLIX ‫"חדרי הנפש" -
‫השתנית כל כך.
‫בקושי זיהיתי אותך ‫כי את כבר לא נראית כמו איכרה.
‫באמת עברו כמעט עשרים שנה ‫מאז שעברתי לבית ספר אחר?
‫כן.
‫אנחנו רק זקוקים לחתימתך פה.
‫הרופאה בטח הסבירה הכול בטלפון.
‫עדיף שהיית עושה את זה שם…
‫היי, נסעת שלוש שעות
‫רק בשביל להחתים אותי על המסמך המטופש הזה?
‫יש לך מוסר עבודה גבוה? ‫או שאת סתם אזרחית טובה?
‫בית החולים שלנו הוא מרפאה פסיכיאטרית,
‫אז אנחנו צריכים לשתף פעולה ‫עם בית חולים נוסף בשביל לנתח.
‫במקרה של אביך… ‫-אמרתי לך שהוא מת.
‫אני יתומה. את יודעת.
‫אבל אימך בחיים…
‫דיווחתי על מותה לפני זמן רב.
‫רוצה לשמוע משהו מעניין?
‫נשמתו של אבי מתה.
‫אבל פיזית הוא חי, כמו זומבי.
‫באשר לאימי,
‫היא מתה פיזית לפני שנים רבות.
‫עם זאת,
‫נשמתה עדיין חיה.
‫אז מבין שניהם, מי מת באמת?
‫אמרי לי, אחות, מי מהם מת באמת?
‫אביך…
‫כלומר, מר קו דה־ואן.
‫הוא עלול להיות במצב קריטי ‫אם לא ינותח הפעם.
‫תפקודו הקוגניטיבי…
‫היי, מישהו עוד יחשוב שאת היא בתו.
‫אולי נעשה את זה? את תהיי בתו של קו דה־ואן.
‫אני אהיה בתה של אימך.
‫אחתום על האישור אם תסכימי לזה.
‫מה את אומרת?
‫אימא שלך היא בשלנית טובה.
‫שאבוא לארוחה כמו בימים ההם?
‫שמתי לב שאת עדיין לא מבינה את הבדיחות שלי.
‫לא כיף איתך.
‫היא מעצבנת אותי.
‫היא מטורפת.
‫אני לא מאמין שהיא כותבת ספרות ילדים.
‫זה משונה מאוד.
‫לא, היא לא "משוגעת".
‫ככה היא נולדה.
‫אתה יכול לאבחן אנשים במבט
‫אחרי שעבדת במוסדות לחולי נפש עשר שנים?
‫תירגע.
‫טיפש, אתה מוכן לא להירגע פעם אחת?
‫פיטרו אותך אחרי שנפצעת מסכין ‫בגלל המטורפים האלה.
‫אני לא מאמין שפשוט עזבת.
‫היית צריך לעשות בלגן. ‫-אם הייתי עושה בלגן,
‫זה היה נחמד,
‫אבל לא הייתי מקבל פיצויים. ‫-כל הכבוד.
‫אחיך סולק מבית הספר ואותך פיטרו מהעבודה.
‫ממש צמד חמד.
‫הגיע הזמן לעזוב ממילא.
‫זה הזמן בשנה.
‫כשרוח הערב חמימה.
‫כנראה…
‫שפרפרים יופיעו תכף.
‫כן.
‫מה שלום סאנג־טה? לא שמעת ממנו?
‫עדיין לא.
‫אז לאן נמשיך מכאן?
‫שניסע למדינה אחרת? ‫-יש לך דרכון בכלל?
‫סאנג־טה צריך ללמוד אנגלית.
‫ג'ה־סו.
‫אל תגיד לאחי שום דבר.
‫אכפת לך רק מאחיך. נמאס לי.
‫אני מקנא.
‫הפחדת אותי.
‫מה הבעיה? האישה הזאת גם חבטה לך בראש?
‫החתימה. שכחתי להחתים אותה.
‫הבטחתי לו שאשיג לו חתימה. ‫-היא כנראה נתנה לך מכה חזקה בראש.
‫מה אעשה, ג'ה־סו?
‫אוי.
‫- חתימתה של הסופרת קו מון־יונג -
‫- הילד שניזון מסיוטים -
‫וואו, החתימה שלה נראית כמו כתב חוטמים.
‫חרטומים, לא "חוטמים".
‫מהר. סאנג־טה ממתין.
‫בסדר. בוצע.
‫תראה.
‫היי, תראה. זה דומה מאוד, לא?
‫כל הכבוד, ג'ה־סו!
‫שקט.
‫מרוצה? ‫-כן.
‫זה ישמח מאוד את סאנג־טה.
‫אל תחייך ככה, אחי. זה דוחה.
‫מטופל אמר לי את זה היום.
‫החיוך שלי כזה מטריד?
‫לא ידעת?
‫באמת לא ידעת?
‫מה?
‫כשאתה מחייך,
‫אתה נראה כמו הג'וקר.
‫עם העיניים העצובות ‫וקצות השפתיים שפונות ככה למעלה.
‫תביט במראה ותבין.
‫קדימה, בוא נלך.
‫סאנג־טה, חזרתי הביתה.
‫זה…
‫זה זיוף. זה מזויף.
‫לא, זו חתימתה האמיתית. ‫-זה זיוף.
‫אלוהים, זה… ‫-זה זיוף.
‫סאנג־טה, חכה. ‫-זה זיוף.
‫אלוהים, זה… בחיי. ‫-זה זיוף.
‫זה זיוף. הכול מזויף.
‫שיקרת לי.
‫סאנג־טה, אני מצטער. ‫-שיקרת לי.
‫שיקרת לי?
‫לשקר זה רע. ‫-סאנג־טה, הייתי עסוק היום ו…
‫לשקר זה רע. שיקרת לי?
‫כל ילד יודע שאסור לשקר.
‫שנלך מחר לחנות הספרים? ‫-שיקרת?
‫גם בן שלוש יודע… ‫-נקנה את אנציקלופדיית הדינוזאורים?
‫מה? ‫-תמיד רצית את האנציקלופדיה.
‫סאנג־טה? ‫-שיקרת?
‫שיקרת? למה שיקרת לי?
‫לשקר זה רע. ‫-מסכן שכמוך.
‫הכול באשמת קו מון־יונג.
‫אשרוף את כל הספרים האלה! מה זה?
‫למה שילד ייזון מסיוטים? ‫-לא!
‫לא. תפסיק. ‫-אשרוף את כל הספרים.
‫אל תעשה את זה! ‫-שמע, אני…
‫לא! ‫-לא? למה לא?
‫זה שלי. אל תעשה את זה. ‫-לא, אני אשרוף את כולם.
‫שלום. ‫-עזוב.
‫אני לי סאג־אין, מנכ"ל סאנג־סאנג־אי־סאנג,
‫מוציא לאור של ספרי ילדים.
‫ראשית אני מבקש להתנצל מעומק לבי
‫על התקרית המצערת ‫בינך לבין הסופרת שלנו מוקדם יותר.
‫אני רוצה לדבר איתך
‫אם תוכל לפנות לי רגע ‫בלוח הזמנים הצפוף שלך.
‫אעריך זאת מאוד.
‫אם תוכל לסור למשרדנו מחר.
‫בבקשה אל תסרב.
‫אשמח מאוד להיפגש עימך. בבקשה.
‫בבקשה! ‫-למה שתקרא ספרי ילדים?
‫אתה לא מבין אמנות. אמנות היא דבר יפהפה.
‫מה הכוונה שאיני מבין אמנות? אמנות היא…
‫ספרי ארוטיקה הם אמנות מבחינתי.
‫זה… ‫-לך מפה. פשוט לך הביתה.
‫פשוט תלך. ‫-בחייך, סאנג־טה. אני מחבב אותך כל כך.
‫היה לי ברור. בוא נראה.
‫אין בעיה.
‫"אין בעיה"?
‫זה לא נשמע טוב בכלל.
‫בסביבות השעה שש בערב בבית חולים בסיאול
‫אדם שהיה אמור… ‫-יש לי…
‫להיות בחזקת המשטרה… ‫-תחושה רעה בעניין.
‫אחרי שניסה להרוג את בתו ולהתאבד
‫נמצא מת במתקן בידוד.
‫המשטרה חוקרת כרגע את נסיבות מותו.
‫דווח שהוא גרם למהומה באירוע הקראה
‫שהתקיים במחלקת הילדים בבית החולים,
‫אבל המאבטחים הצליחו לעצור אותו מיד.
‫יש לו עיניים כל כך יפות.
‫אתה יודע?
‫בעולם הזה יש אנשים שמגיע להם למות.
‫אבל כמה יצורים מתחשבים ‫הורגים אותם עבורנו בחשאי.
‫כך אזרחים יכולים לישון בשקט בחוסר ידיעה,
‫ללא שום מושג על המתרחש.
‫מה לכל… אמרתי לך לא להתנשא מעליי.
‫נכון, לא אעשה זאת.
‫עצרו אותו. ‫-טוב, חזור לישון.
‫- אין כניסה לג'ה־סו! -
‫- הילד שניזון מסיוטים -
‫"הילד הקיץ מעוד סיוט נורא.
‫זיכרונות רעים מהעבר שהוא רצה למחות ממוחו
‫הופיעו שוב ושוב בחלומותיו מדי לילה
‫ורדפו אותו.
‫שנים חלפו והילד בגר.
‫הוא כבר לא סבל מסיוטים.
‫אבל משום מה, הוא לא היה מאושר כלל.
‫לילה אחד התרחש ליקוי לבנה,
‫והמכשפה שוב הופיעה
‫כדי לקחת את מה שהבטיח ‫בתמורה להגשמת משאלתו.
‫והוא צעק עליה בכעס רב,
‫'כל זיכרונותיי נעלמו, אבל למה…
‫למה איני מצליח להיות מאושר?'
‫ואז המכשפה נטלה את נשמתו כפי שהוחלט,
‫ואמרה לו זאת:
‫'זיכרונות כואבים.
‫זיכרונות של חרטה גדולה.
‫זיכרונות של פגיעה באחרים והיפגעות בעצמך.
‫זיכרונות של נטישה.
‫רק מי שזיכרונות כאלה שמורים בליבו
‫יכול להיות יותר חזק, נחוש,
‫ופתוח רגשית.
‫רק אדם כזה יוכל להיות מאושר.'"
‫- הילד שניזון מסיוטים -
‫זכרי את היום לנצח.
‫את לא מצליחה להירדם?
‫איפה אבא שלי?
‫הכול יהיה בסדר. אל תדאגי.
‫האם המשטרה
‫תיקח אותו?
‫יאשפזו אותו במוסד לחולי נפש?
‫את חוששת שהוא יחזור ויטריד אותך?
‫זה לא יקרה שוב.
‫אבא שלי…
‫אבא שלי
‫אינו אדם רע.
‫הוא פשוט חולה.
‫הוא לוקה בנפשו.
‫אז בבקשה…
‫אל תניחי למשטרה לקחת אותו.
‫בבקשה תרשו לי לחיות איתו.
‫אני רוצה לחיות עם אבא.
‫אני רוצה לחיות איתו.
‫אני מתגעגעת לאבא.
‫"אז אל תשכח דבר ממה שקרה." ‫-אבא…
‫"זכור את הכול ותתגבר על זה.
‫אם לא תתגבר על זה,
‫תמיד תישאר ילד שנשמתו לא בגרה."
‫- הילד שניזון מסיוטים -
‫מה? פרפרים?
‫לא, הפרפרים!
‫מה? מה קורה? ‫-פרפרים!
‫אלוהים. ‫-פרפרים!
‫מה קרה? ‫-הפרפרים האלה…
‫סאנג־טה. ‫-פרפרים…
‫אלוהים, הפרפרים האלה…
‫פרפרים! הפרפרים האלה!
‫די! אני מצטער! ‫-הם חזרו.
‫אל… ‫-הפרפרים הארורים.
‫הפרפרים האלה!
‫הם אמרו שיהרגו אותי. הפרפרים יהרגו אותי!
‫הם באים להרוג אותי!
‫אני מוכרח לברוח. ‫-סאנג־טה.
‫אני מוכרח ללכת. אני חייב לברוח!
‫לכו מפה!
‫היי, גאנג־טה!
‫זו בכלל לא עונת המעברים. למה לעבור?
‫אלוהים, אני לא מאמינה.
‫גאנג־טה!
‫נשארו לך חודשים עד תום החוזה. למה שתרצה…
‫אלוהים, הפחדת אותי.
‫אדון, שוב ישנת כאן?
‫אז תשלם על השימוש במים!
‫קרא לבחור הצעיר.
‫אנחנו חברים. ‫למה את מדברת כאילו הוא צעיר ממני בהרבה?
‫מספיק. איפה הוא?
‫גם אני רוצה לדעת.
‫לאן הוא הלך בשעה כה מוקדמת?
‫- סאנג־סאנג־אי־סאנג -
‫מר מון גאנג־טה?
‫שלום.
‫הבוס שלי נמצא בדרכו חזרה מבית הדפוס.
‫הוא אמר שיאחר בעשר דקות בערך.
‫- סאנג־סאנג־אי־סאנג הוצאה לאור -
‫- החניה אסורה - ‫- שמור למנכ"ל -
‫מכאן.
‫בבקשה המתן פה רגע.
‫אין בעיה.
‫- היד, דג שד הים -
‫- מאת קו מון־יונג -
‫- היד, דג שד הים -
‫חבר'ה, היא הגיעה! פנו את השולחנות.
‫לסדר.
‫מהר.
‫מי יושב פה?
‫מנהל החשבונות. למה?
‫זה יפה.
‫אני רוצה את זה. ‫-אז קחי.
‫התכוונתי לקחת גם ככה.
‫מיס קו, מה מביאך אלינו?
‫"ילד זומבי" יוצא היום.
‫איפה מר לי? ‫-ובכן…
‫איזה מחזה.
‫אתה נראה נהדר בבגדיך הרגילים.
‫כמו מישהו ששלחו לגבות ממני חוב.
‫חשבתי שתהיה שונה אבל ברור שטעיתי.
‫כמה הוא הציע לך?
‫אם את לא יכולה לדבר בנימוס, ‫לפחות תהיי פחות מסתורית.
‫תראו אותך, מדבר אליי בחוסר רשמיות כזה.
‫הרי דקרתי אותך.
‫אז מה? ‫-כמה הציע לך מר לי
‫כפיצוי על מה שקרה
‫וכדי להבטיח את שתיקתך?
‫אני מניח שהשיטה הזאת עובדת תמיד.
‫ניחומים מילוליים הם חסרי ערך.
‫הכי טוב זה כסף.
‫לא לי.
‫אז מה אתה רוצה? סקס?
‫זה שווה יותר מכסף?
‫אז למה אתה פה?
‫אם הסיבה אינה כסף או סקס,
‫למה באת?
‫קיוויתי
‫לפגוש אותך שוב.
‫לכן אני פה.
‫העיניים שלך.
‫רציתי לראותן שוב.
‫העיניים שלי?
‫העיניים שלך
‫מזכירות לי אדם שהכרתי.
‫את מי?
‫אדם שעשה טעות
‫והוא נטול מצפון.
‫אישה
‫שעיניה
‫נטולות חום לחלוטין.
‫האישה זאת…
‫פחדת ממנה?
‫לא, להיפך.
‫חיבבתי
‫אותה.
‫אתה מתרגש מאוד?
‫"סאנג־טה היקר!
‫"אני מקווה שתוכל להגיע למסיבת ההשקה שלי."
‫יהיה משעמם לומר שנועדנו זו לזו.
‫חשבתי שאני במנוסה…
‫אל תיגע לי בשיער!
‫בגלל אחי.
‫פחדן.
‫איפה קו מון־יונג?
‫סופך לא יהיה טוב אם תסתבך איתה.
‫אל תלכי.
‫אני רוצה שתהיה הנצרה שלי.
‫שתשגיח עליי שלא אתפוצץ.
‫הילד הקיץ מעוד סיוט נורא.
‫אבל זיכרונות רעים מהעבר ‫שהוא רצה למחות ממוחו
‫הופיעו שוב ושוב בחלומותיו מדי לילה
‫ורדפו אותו.
‫הילד פחד להירדם.
‫אז יום אחד, הוא הלך אל המכשפה והתחנן,
‫"בבקשה, מחקי את כל זיכרונותיי הרעים
‫כדי שלא יהיו לי שוב סיוטים
‫ואז אעשה כל מה שתרצי."
‫שנים חלפו והילד בגר.
‫הוא כבר לא סבל מסיוטים.
‫אבל משום מה,
‫הוא לא היה מאושר כלל.
‫לילה אחד התרחש ליקוי לבנה,
‫והמכשפה שוב הופיעה
‫כדי לקחת את מה שהבטיח ‫בתמורה להגשמת משאלתו.
‫והוא צעק עליה בכעס רב,
‫"כל זיכרונותיי נעלמו. אבל למה…
‫למה איני מצליח להיות מאושר?"
‫ואז המכשפה נטלה את נשמתו כפי שהוחלט,
‫ואמרה לו זאת:
‫"זיכרונות כואבים.
‫זיכרונות של חרטה גדולה.
‫זיכרונות של פגיעה באחרים והיפגעות בעצמך.
‫זיכרונות של נטישה.
‫רק מי שזיכרונות כאלה שמורים בליבו
‫יכול להיות יותר חזק, נחוש,
‫ופתוח רגשית.
‫רק אדם כזה יוכל להיות מאושר."
‫אז אל תשכח דבר מזה.
‫זכור את הכול ותתגבר על זה.
‫אם לא תתגבר על זה,
‫תמיד תישאר ילד שנשמתו לא בגרה.
‫תרגום כתוביות: תמר בן יהודה