ORIGINALNA NETFLIX SERIJA
Nekoć davno
lijepa je djevojka živjela u dvorcu smještenom u dubini šume.
Bila je sama, usamljena i dosađivala se.
Jednog je dana zato napustila dvorac kako bi pronašla prijatelja za igru.
Nudila im je razne zadivljujuće darove,
ali nitko je nikad nije prihvatio.
Nakon nekog je vremena saznala zašto.
Čudovište koje donosi sjenu smrti.
Tako su je ljudi zvali.
„Ona je čudovište. Čudovište.“
Bila je vrlo ljuta na sve oko sebe.
I morala se iskaliti na nekome.
Nakon što je neočekivano spasila dječaka od smrti,
strašna sjena koja ju je uvijek slijedila odjednom je nestala.
A umjesto toga, pratio ju je dječak.
Uvijek je išao za njom bilo danju bilo noću,
bila ona u gorama ili u polju.
Jednoga vedroga i sunčanoga dana djevojka ga je pitala ovo.
„Hej, hoćeš li uvijek biti uz mene?“
„Naravno. Nikad neću pobjeći.“
„Čak ni kad vidiš ovo?“
Djevojka je ponovo bila posve sama
i tada se sjena smrti vratila i šapnula ovo.
„Nitko nikad ne može ostati uz tebe
jer ti si čudovište.
Nemoj to nikad zaboraviti. Razumiješ li?“
Da, majko.
POGLAVLJE 1 DJEČAK KOJI SE HRANIO NOĆNIM MORAMA
Trenutna je stanica Strukovna škola Daun.
Sljedeća je stanica…
Mislim, napravio je veliku scenu usred školskog sata.
Mili Bože.
Ne!
Uzalud je pokušavati ga spriječiti.
-A ovo nije prvi put. -Pogledaj me.
Na licu ti se vide osjećaji.
Što da se kakav opasan alat našao baš kraj njega?
To bi dovelo do nesreće.
Ne razumijem zašto uvijek moramo hodati po jajima
-zbog Sang-taea. -Je li ljut?
Je li ljut?
-Trebamo misliti na sigurnost. -Ljut…
-Uzrujava se. -i teško je nositi se s njim.
Samo ga pošaljite u školu za posebne potrebe ili centar mjesne zajednice.
-To će biti najbolje za sve. -Pogledaj me.
-Na licu ti se vide osjećaji. -Reci mi što misliš.
Što misliš?
Hoćeš li, molim te, reći nešto? Bože, ozbiljno.
Ljut je.
DJEČAK KOJI SE HRANIO NOĆNIM MORAMA
MOON SANG-TAE
Sang-tae.
Nisi li gladan?
Što želiš jesti?
Ionako nisi planirao ostati ovdje toliko dugo.
Naći ću ti bolju školu kad se preselimo.
Obećavam.
-Zar si tako uzrujan? -Jjampong.
-Što? -Tangsuyuk s umakom sa strane.
Nemojmo ići u Jageumseonga. Jedimo u Yangjaganga.
U redu, natrpajmo se hranom u Yangjaganga.
Hrana je ondje zbilja dobra. Sjećaš se?
Kada smo posljednji put išli?
Ne brini, ja plaćam. Ja sam tvoj veliki brat.
Jeste li vi kojom slučajnošću književnica Ko Mun-yeong?
-Jesam. -Vidiš? Rekla sam ti.
Moja je kći Vaša velika obožavateljica.
Ispričavam se što to pitam,
ali možemo li dobiti Vaš autogram?
-Tvoje ime? -Lee Seul-bi.
Zbilja je lijepa uživo, nije li?
Da, kao princeza iz bajke.
-Zašto misliš da sam kao princeza? -Jer ste lijepi.
Moja mama uvijek me zove „princezom“
jer sam lijepa.
Gospođo, može fotografija?
Bože, hvala Vam.
Idi stati kraj nje.
Dođi ovamo.
Nisi moja obožavateljica, jesi li?
Molim?
U svim mojim bajkama uvijek je vještica ta koja je lijepa.
Tko ti je rekao da su sve princeze drage i lijepe?
Je li ti mama to rekla?
Princezo, pogledaj ovamo.
Ako zbilja hoćeš biti tako lijepa, želim da kažeš ovo.
-Jedan. -„Mama.
-Namjeravam biti… -Dva.
lijepa vještica.“
Tri.
Princezo.
-Oh, Bože. -Princezo!
Moj Bože.
Moj Bože. Mun-yeong.
Buongiorno, Mun-yeong.
Moj Bože, što je s ovim lancem?
Što je natjeralo onu curicu da se isplače ovako rano ujutro?
Valjda je bila ganuta. Pomogla sam joj da ispravi svoju zabludu.
Ma što zaboga…
Dobro obavljeno.
Za dijete može biti vrlo opasno da ima predrasude.
Ali ti si joj pomogla da to riješi?
Zbilja si divna, Mun-yeong.
Samo sekundu.
PSIHIJATRIJSKA BOLNICA „OK“
Ne trebam zajam od tebe. Već sam bogat.
U redu, pokrenimo se.
Imamo oko 2 h.
Stigneš posjetiti salon za uljepšavanje.
Zašto bih išla?
Ne možeš takva ići tamo.
Izgledaš kao Francesca koja se zaputila na sprovod
obitelji Addams.
Ne možeš takva ići na dječji odjel.
Ne ideš tamo da prestraviš djecu. Ideš tamo da im ponudiš nadu.
Ondje ćeš čitati svoju bajku.
-A izgledaš… -Predrasude su opasne, rekao si.
Osobno mislim da si ti opasnija.
Mun-yeong, molim te.
Trebaš se odijevati kako nalaže VMP.
Vrijeme, mjesto, prigoda.
Reći ću im da dođu k tebi.
Znaš li zašto volim ovaj restoran?
-Zbog odreska… -Ne.
Nož je ovdje
divan.
-Vidi. -Mun-yeong, krvariš.
Kako lijepo.
Želim to.
Milostivi Bože.
Gospođo.
Samo sekundu.
ISKAZNICA NJEGOVATELJA MOON GANG-TAE
G. Moon, morate doći u salon.
Bože, pojela mi je svu hranu, lopov.
Kao da je gladovala danima.
Gđo Myoung Ji-suk.
Dušo.
Osjećam se tako prazno.
Usprkos tomu, ne biste smjeli jesti u takvoj žurbi.
Opet ćete si uznemiriti želudac.
Zato nemojte sve jesti odjednom.
Umjesto toga, bilo bi sjajno kad biste bez žurbe
jeli svoju hranu.
Rekao si da ti je drago da dobro jedem.
Pogrešno ste to shvatili.
Jednostavno, kad ti se netko sviđa, sviđa ti se čak i kako jede.
Dušo.
Onda…
zašto si me prevario s onom mršavom manekenkom?
U redu je.
Nemoj mi se smješkati.
To mi se gadi.
-Podignite ruke ovako. -Pustite me!
Zatim ih spustite ovako.
-Budi miran! -Ne pripadam ovamo!
Pustite me! Pustite me!
Ne mogu unutra! Ne mogu!
Pustite me!
Ne pripadam ovamo!
-Novi pacijent? -Pustite me!
Prekjučer se predozirao alprazolamom sa svojom kćeri
i došao je na hitni prijem.
Prethodno je bio na tretmanu zbog anksioznog poremećaja.
Mislim da se pokušao ubiti s njom.
Kako se čini, mislim da je htio ubiti svoju kćer i zatim sam sebe.
Gdje je Go-eun?
Gdje je Go-eun? Gdje mi je kći?
Nasreću, povratila je čim je uzela lijek.
I trenutno je na savjetovanju za PTSP na našem odjelu za dječju psihologiju.
Go-eun.
Go-eun, o čemu razmišljaš?
Pustite me!
Dobit će psihijatrijsku procjenu popodne.
Nadzirite vitalne znakove svaki sat.
I dvaput provjerite sigurnosni pojas kad mu budete davali infuziju.
U redu.
Nakon čitanja ćeš odgovarati na pitanja publike.
Zatim ćeš djeci dijeliti svoje potpisane knjige priča.
I slobodna si čim se fotografiraš s osobljem bolnice radi PR-a.
Nisam siguran jesam li tajnik ili izvršni direktor izdavačke kuće.
Ozbiljno se počinjem pitati.
Ja sam zaposlena kao umjetnička ravnateljica.
Ali nisam imala pojma da ću raditi kao Vaš potrčko.
Hej, na razgovoru si rekla da ćeš raditi bilo što.
Dobro, nisam znala da ćete me tjerati na fizički rad.
Zaposlio sam te znajući da nisi baš pametna.
Što hoćeš da napravim? Da te jednostavno otpustim?
Ne.
PSIHIJATRIJSKA BOLNICA „OK“
„Psihijatrijska bolnica ‘OK’“?
Gospodine, idete li na terapiju?
To je tako dobra ideja.
Javi se.
-Halo? -Stavi na zvučnik.
Halo? G. Lee?
Ja sam Nam Ju-ri, sestra u Psihijatrijskoj bolnici „OK“.
Prođite ovuda.
Tako Vas je teško dobiti. Također nam nikad ne uzvraćate poruke.
Slušate li?
Oh, da. Malo sam zauzet poslom…
Vjerujem da smo Vam rekli
da smo odredili termin operacije g. Ko Dae-hwana.
Koliko dugo trebamo čekati
na skrbničin pristanak?
Ne možete nastaviti ovako izbjegavati naše pozive.
To je ravno ubijanju pacijenta.
Ko Dae-hwan.
On je mrtav za mene.
Zašto nastavljaš s pokušajima da ga vratiš u život? Jesi li ti Isus?
-Ispričavam se. -Ju-ri.
Ako si tako očajna, dođi sama po potpis.
Što nije u redu? Što je?
-Što se dogodilo? -Želi da idem k njoj.
Je li poludjela ili što?
Ako nije zdrave pameti, trebala bi doći ovamo.
Gđo Park.
Da čujem njegovu povijest bolesti.
Dementni pacijent u sobi 203.
G. Ko Dae-hwan?
Mora na operaciju jer mu se vratio glioblastom.
A njegovu skrbnicu nije briga?
Pacijent je s nama iznimno dugo.
Ali njegova skrbnica nijednom nije nazvala ni posjetila,
što znači da je zanemaren.
Tako da, umjesto nazivanja njegove nezahvalne skrbnice,
zašto ju jednostavno ne posjetite osobno
kako bismo mogli spasiti pacijenta?
Što?
Je li to doista potrebno?
Učinit ćeš to, je li tako? Znam da si profesionalka.
Ako mi date slobodno ostatak dana i sutra,
-posjetiti ću je. -Zašto trebaš dva dana?
Imaš li dečka u Seulu?
Pretpostavljam da imaš.
Ju-ri, imaš li dečka?
Ne.
Dobro onda, odlazim uskoro.
Kladim se da ima dečka.
Ona je izdajica.
Ne bih rekla da će Vaša kći moći doći ovamo.
Ne…
Što je?
Ne!
Umri.
Ako ona dođe…
ČITANJE BAJKI S AUTORICOM KO MUN-YEONG
Gang-tae.
Da?
Čuo sam da je netko povratio po tebi ovog popodneva.
-Čak me i ošamarila. -Moj Bože.
Trebao bi se pobrinuti da ovaj dan ne postane gori.
Kim Seung-cheol, pacijent u izolaciji, bit će predan policiji.
Da, čuo sam. Pobrinut ću se za njega.
Sinoć smo imali timsku večeru i dogovorili smo okladu.
„Okladu“?
„Zašto se Moon Gang-tae
svake godine seli iz bolnice u bolnicu umjesto da se skrasi?“
Pokušali smo pogoditi odgovor.
Broj jedan.
Jer si izgubio sav svoj novac i proganjaju te kamatari.
Broj dva. Uvalio si se u veliku nevolju
i radiš ovdje da sakriješ identitet od policajaca.
Broj tri. Izbace te iz svake bolnice
jer zavodiš sestre i pacijentice.
Na što si se ti kladio?
Kladio sam se…
na broj tri. Žene.
Koji je onda odgovor?
Broj četiri.
Muškarci.
Gang-tae. Moj Bože.
Kava je fina.
-„I dalje ću te voljeti. -I dalje ću te voljeti.
-Jednako si jadan kao i ja. -Jednako si jadan kao i ja.
-Ja nisam jadan. -Ja nisam jadan.
-Da, jesi. -Da, jesi.
-Čak me tretiraš kao siroče? -Čak me tretiraš kao siroče?
-Sve i da nisi, -Sve i da nisi,
-razmišljaš i ponašaš se tako.“ -razmišljaš i ponašaš se tako.
HITOVI AUTORICE KO MUN-YEONG
-„Nesmotren si, nesiguran, -Nesmotren si,
-nesavjestan, -nesiguran, nesavjestan,
-i prazna srca. Eto zašto. -i prazna srca. Eto zašto.
-Ali i dalje ću te voljeti. -Ali i dalje ću te voljeti.
-Znaš li zašto? -Znaš li zašto?
-Jer sam tako odlučio.“ -Jer sam tako odlučio.
Također sam odlučio…
„I dalje ću te voljeti.“
Jesi li jeo?
Jeo sam jjamppong. Jjamppong.
Opet? Trebaš prestati jesti rezance.
Jučer sam ti kupio neke priloge.
-Što radiš? -Crtam.
Opet crtaš po knjizi one žene.
Nije to „ona žena“. Ona je književnica Ko Mun-yeong.
Da, Ko Mun-yeong.
Danas dolazi u našu bolnicu.
Čitat će iz svoje knjige djeci koja su u bolnici.
Sang-tae?
Idem. Idem tamo. Idem tamo istog trena.
Na autobus br. 243, plavi autobus,
na trosmjernom križanju Javang na br. 5413,
-zeleni autobus. -Sang-tae. Ne, čekaj.
Kod Medicinskog centra Sveučilišta Myungsung hodam…
Moon Sange-tae!
Triput duboko udahni.
Pozorno me slušaj.
Sve i da kreneš sad, nećeš moći stići na vrijeme.
Uz to, to je samo za pacijente na dječjem odjelu.
A ti nisi dijete, zar ne?
Moon Sang-tae. 35 godina. Rođen 1984., u godini štakora.
Mlađi sam no što izgledam, ali nisam dijete.
Točno. Odrastao si.
Ali umjesto toga, nabavit ću ti autogram ako budem mogao.
Upoznati je možeš samo jednom, ali autogram će trajati vječno.
Sad, što ti smatraš boljim?
Njezin autogram.
Tko je bolji? Ja ili Ko Mun-Yeong?
Halo? Sang-tae?
Nisam je želio uznemiriti prije velikog događaja.
Zato sam šutio o tome.
Namjeravao sam je uvjeriti i odvesti tamo
kad uspješno završi današnje čitanje.
Dovraga. Posve sam zabrljao.
Imam loš predosjećaj.
Zašto gđa Ko toliko mrzi svog oca?
Ona mrzi sve osim sebe.
Nemoj ni pitati zašto. Jednostavno, tako se rodila.
Ako želiš dugo živjeti, samo šuti.
Bože, gdje je ona zaboga? Gotovo je vrijeme.
MEDICINSKI CENTAR SVEUČILIŠTA MYUNGSUNG
ZABRANJENO PUŠENJE
Ispričavam se.
-Možete li… -Ovo mi je posljednja.
Ne, ne bih cigaretu. Možete li je ugasiti?
Upravo sam je zapalila.
Ovdje se ne puši, zato je ugasite.
Vjeruješ li u sudbinu?
-Što? -Čuo si me.
Koga je briga za sudbinu?
Ako se netko pojavi kad ga trebaš,
to zoveš sudbinom.
DJEČAK KOJI SE HRANIO NOĆNIM MORAMA
Bože, to je bilo tako glasno.
Vrlo realistično, zar ne? Dobra je i u glumi.
„Dječak se probudio iz još jedne užasne more.
Loše uspomene iz prošlosti, koje je htio izbrisati iz svoje glave,
reprizirale su se u njegovim snovima svake noći
i proganjale ga bez prestanka.
Dječak se užasavao zaspati.
Jednog je dana tako pošao k vještici i preklinjao.
‘Molim te, ukloni sve moje loše uspomene
tako da više nikad ne budem imao noćnu moru.
Tada ću učiniti što god budeš tražila.’“
Go-eun!
-Go-eun! -Moj Bože, što je s Vama?
Gdje je Go-eun?
Go-eun!
Go-eun… Gdje je Go-eun?
Galeb 777. Ponavljam. Galeb 777.
NEUTRALNA ŠIFRA ZA PACIJENTE
KOJI POBJEGNU SA PSIHIJATRIJSKOG ODJELA
Zdravo.
I legnite na trbuh.
Pokušajmo opet.
-Ozbiljno? -Oprosti.
Bilo mu je neudobno, pa sam skinuo.
Imaš li sigurnosno remenje?
Oh, zaboravio sam.
Gledajte udesno i držite se za ruku.
Sad, pokušajmo još jednom.
„Godine su prolazile, a dječak je odrastao.
-Više nije imao noćne more. -Go-eun.
Ali iz nekog neobičnog razloga uopće nije bio sretan.“
-Go-eun. -Što Vam je?
-Što se događa? -Go-eun.
Go-eun.
Bože, što radite?
„Jedne noći krvavi je Mjesec ispunio noćno nebo,
i vještica se konačno ponovo pojavila
da uzme što joj je obećao u zamjenu za ispunjenje svoje želje.
I vikao je na nju s toliko gorčine.
‘Sve su moje loše uspomene nestale.
Ali zašto…
Zašto ne mogu postati sretan?’
Tada mu je vještica uzela dušu, kako su se bili dogovorili,
i rekla mu ovo.“
-Što se događa? -Mama!
Što se, dovraga, događa?
Nažalost, moramo ovo odmah prekinuti zbog nepredviđenih okolnosti.
Bolničko osoblje, skrbnici, molim vas da svu djecu
-smjesta vratite na dječji odjel. -Moj Bože.
-Što se događa? -Go-eun.
Go-eun.
-Ovo još nije gotovo. -Go-eun.
Djeco, nije gotovo.
-Požurite se. -Brže.
-Kvragu. -Bože.
-Mama! -Mama, bojim se.
U redu, idemo.
Halo?
Kvragu.
Idite gore.
-Hej! -Hajdemo gore.
Čekajte! Pričekajte.
Go-eun! Moj Bože, Go-eun…
Dođi s taticom.
-Tko ste Vi da prekinete ovo? -Ne!
-Prije vrhunca događaja. -Dopustite mi…
Trebam li završiti riječima „nastavlja se“?
-U redu je. Sve je u redu. -Ne, plašiš me.
Vratite djecu.
Hajde. Idemo.
Ostalo je samo nekoliko redaka,
pa mogu otići kad čuju taj ostatak.
-Trebate evakuirati… -Sad!
Tata, nemoj biti takav.
Bojim se.
Pozorno me slušaj.
Ako nas uhvate ovdje, zatvorit će me u umobolnicu,
a tebe u sirotište.
Hoćeš li biti dobro ako više ne vidiš svog taticu?
Želim živjeti. Ne želim umrijeti.
Rekao sam ti.
Djeca nikad ne mogu živjeti samostalno.
Ako moramo biti razdvojeni,
bolje je da jednostavno umremo skupa.
Ma što…
To je takvo sranje.
Ti si prvo bezvrijedno ljudsko biće koje sam srela u dugo vremena.
Gle to odurno, ljigavo lice.
Tko si ti? Imaš li želju za smrću?
Jesi li ikad ubio ikoga?
Misliš da ne možeš nastaviti živjeti,
a ipak ne možeš skupiti hrabrosti da umreš sam.
Zato pokušavaš namamiti to dijete da prvo krene tom stazom.
Što?
Ne budi takav gubitnik. Samo naprijed i uzmi samo svoj život.
Ti luda kujo!
Nož…
Hej…
Govno…
-Jesi li dobro? -Moj je tata…
Hej! Tko si ti da se miješaš u moja posla?
Ona je moje dijete.
Mogu je ubiti ako poželim. Mogu s njom što me volja!
Davi me. Davi me jače, idiote.
Luđakinjo!
Umri. Samo umri!
Bit će brzo.
Bit će samo trenutak. Završit će prije nego što to shvatiš.
Umri. Samo umri.
-Umri! -G. Kim Seung-cheol!
Pusti. Pusti me!
Govno…
Dođi ovamo.
Pusti. Pusti me!
Pusti, gade! Ubit ću vas sve.
-Pusti! -Radim ovo zato da se ne ozlijedite,
zato, smirite se!
Ubit ću vas sve, ubit ću…
DJEČAK KOJI SE HRANIO NOĆNIM MORAMA
Ipak nije bila sudbina…
naposljetku.
Cijenila bih kad se ne bi miješao u ovo.
Prvo pustite nož.
Taj je čovjek pacijent.
Ne.
On nije pacijent.
On je štetočina.
Ma što zaboga…
Ona je potpuno ćaknuta.
Luda je!
Ta poremećena kuja.
Gotovo sam umro zbog te kuje!
Pustite. Pustite me, idioti.
Uhvatite nju, ne mene. Ona je ta koja treba pomoć!
-Ne smije pobjeći. -Pustite me, gadovi!
Kažem vam da tu ludu ženu privedete unutra!
-Pusti! -Bože, budite mirni.
Je li nož ozlijeđen? Zašto to zamataš oko noža?
Ako on nije compos mentis, možemo reći da sam se branila.
Samo sam ga htjela malo porezati nožem,
ali ti si pretjerao i ozlijedio se.
Daj.
Svoju ruku, ne nož.
Evo moje posebne usluge.
Znaš što?
Na ovom svijetu neki ljudi zaslužuju umrijeti.
A pojedini obazrivi čudaci
ubijaju ih za nas u tajnosti.
Zbog toga neupućeni civili mogu mirno spavati noću,
potpuno nesvjesni toga.
Što misliš u kojoj sam ja skupini?
Ti si…
glupa čudakinja.
Oh, dečko.
Zahvaljujući tebi iz dana u dan sve sam bolji u šivanju.
Prestani se već jednom ozljeđivati.
G. Moon?
G. Moon Gang-tae.
Da?
O čemu si razmišljao?
Gotovo je.
U redu, dobro. Taj se događaj pretvorio u potpuni kaos
zbog pacijenta koji je pobjegao, pa smatrajmo to marketingom žamora.
Ali što s borbom nožem? Kako to namjeravaš objasniti?
Rekla si da se jedan član osoblja ozlijedio.
Što ako objave priopćenje za javnost?
„Slavna spisateljica za djecu mahala nožem.
Piše li roman o borilačkim vještinama?“ Svugdje ćeš vidjeti naslovnice.
Podmiti ih. Učinio si to mnogo puta.
Što ako to ne uspije? Što ćemo?
Bacit ćemo mamac. Zavest ću ih.
Uđi.
Samo izvoli. Ja se moram pobrinuti za nešto.
Što trebaš obaviti?
Hej, Mun-yeong!
Hoće li opet izazvati nevolju?
ADMINISTRATOR
Pacijent koji je trebao biti u samici
upao je onamo i uništio događaj.
Skrbnici zovu kako bi se žalili, tako da se telefoni ne stišavaju.
Moramo brzo pronaći nekog tko će preuzeti krivnju.
Želite li reći da bih ja trebao biti ta osoba?
Za predaju je bio zadužen novajlija
tako da njega zapravo ne mogu otpustiti.
Vidim da si radio
u mnogo različitih bolnica u posljednjih deset godina.
Bože, 15 bolnica sveukupno.
I manje od godine dana u svakoj.
S nama si deset mjeseci,
pa bi ionako uskoro dao otkaz.
ISKAZNICA NJEGOVATELJA MOON GANG-TAE
Gang-tae.
Reći ću da si radio ovdje godinu dana da možeš dobiti otpremninu.
Jednostavno sredimo to tako.
Hej, ja sam.
Nabavi mi kontakt tipa koji se ozlijedio zbog Mun-yeong.
Što ti misliš?
Trebam ga podmititi ili tako nešto da ga utišam.
Ma hajde. Znaš proceduru.
JAE-SUOVA DOSTAVA PRŽENE PILETINE
Dostavljao sam narudžbu,
ali vidio sam tipa kako pokislo sjedi
i znao sam da si to ti.
Uskoči. Povest ću te.
Čudače.
Opet si se ozlijedio?
Kvragu.
Ignorira li on moje pozive?
Ako je krvario, siguran sam da će je tužiti.
SESTRA NAM JU-RI
Zdravo, gđo Nam.
Oh, shvaćam. Već ste ovdje?
Da.
Broj sobe glasi…
Samo trenutak, molim.
Jesi li naručio poslugu u sobu?
Kamo je otišao?
Hvala.
Alberto, ne. Nemoj mi to raditi.
Ne, Alberto. Nemoj. Molim te, Alberto!
Ne! Nemoj mi to raditi, Alberto!
-Sranje. -Što nije u redu?
-Bože! -Što se događa?
Drži se. Alberto… Bože!
Alberto!
Brže!
Alberto! Sranje. Alberto, molim te…
Nemoj umrijeti.
Gang-tae!
Zbilja sam u redu.
Mora da te brat čeka, zato uzmi taksi do kuće!
Neću reći da si me ostavio!
Razumijem u potpunosti!
Jer to je ono što bi pravi vjeran prijatelj napravio!
Umukni i nastavi vući.
U redu.
JOŠ JEDAN DUG DAN, ZAR NE? ORASPOLOŽI SE!
USKORO ĆEŠ UPOZNATI SVOJU SRODNU DUŠU.
ORIGINALNA NETFLIX SERIJA U REDU JE NE BITI U REDU
Toliko si se promijenila.
Jedva sam te prepoznala jer više ne izgledaš kao seljanka.
Ima li tomu gotovo 20 godina otkako sam se prebacila u drugu školu?
Da.
Trebamo samo tvoj potpis ovdje.
Liječnik je zasigurno sve već objasnio preko telefona.
Zapravo bi to trebala obaviti osobno…
Hej, putovala si tri sata
samo zbog potpisa za glupu papirologiju?
Imaš li snažan osjećaj dužnosti? Ili si jednostavno dobrica?
Naša je bolnica psihijatrijska klinika,
pa moramo surađivati s drugom bolnicom da obavimo operaciju.
-U slučaju tvog oca… -Rekla sam ti da je mrtav.
Ja sam siroče. Znaš to.
Ali majka ti je živa…
Davno sam prijavila njezinu smrt.
Želiš li čuti nešto zanimljivo?
Duša mog oca je mrtva,
ali on je fizički živ poput zombija.
Što se tiče moje mame,
ona je fizički umrla prije mnogo godina.
Ipak,
njezina je duša još živa.
Dakle, tko je od njih dvoje zapravo mrtav?
Reci mi, sestro. Tko je od njih zbilja mrtav?
Tvoj otac…
Hoću reći, g. Ko Dae-hwan.
Mogao bi doći u kritično stanje ako se ne podvrgne operaciji.
Kognitivne funkcije mu…
Hej, drugi će misliti da si ti njegova kći.
Oh, zašto to ne napravimo? Ti možeš biti kći Ko Dae-hwana.
Ja ću biti kći tvoje mame.
Potpisat ću ovaj obrazac pristanka ako se složiš s tim.
Što kažeš?
Tvoja mama dobro kuha.
Da svratim po nešto hrane kao u dobra stara vremena?
Vidim da i dalje ne shvaćaš moje šale.
Nisi zabavna.
Ide mi na živce.
Luda je.
Ne mogu vjerovati da piše dječju književnost.
To je bizarno.
Ne, nije „luda“.
Jednostavno je rođena takva.
Bože. Možeš li davati dijagnoze na prvi pogled
nakon deset godina rada u umobolnicama?
Prestani pretjerivati.
Budalo, možeš li, molim te, naučiti malo pretjerivati?
Dobio si otkaz i ozlijeđen si nožem zbog tih luđaka.
Ne vjerujem da si samo otišao.
-Trebao si napraviti scenu. -Da sam to učinio,
lijepo bih se osjećao,
-ali ne bih dobio otpremninu. -Bravo.
Brat ti je izbačen iz škole, a ti otpušten s posla.
Nalikujete si kao jaje jajetu.
Ionako je bilo vrijeme da dam otkaz.
To je to doba godine.
Kada je noćni povjetarac topao.
Pretpostavljam,
leptiri će se ubrzo pojaviti.
Tako je.
Kako je Sang-tae? Još nema nikakvih znakova?
Ne, još nema.
Kamo bismo sljedeće trebali poći?
-U drugu zemlju? -Imaš li ti uopće putovnicu?
Sang-tae trebao bi naučiti engleski.
Jae-su.
Ne kazuj ništa mom bratu.
Bože, samo brineš o svom bratu. Zlo mi je od toga.
Tako sam ljubomoran.
Preplašio si me.
Što je bilo? Je li te žena udarila i po glavi?
Autogram. Zaboravio sam uzeti njezin autogram.
-Obećao sam mu da ću ga nabaviti. -Mora da te jako udarila.
Što ću, Jae-su?
Oh, zaboga.
AUTOGRAM AUTORICE KO MUN-YEONG
DJEČAK KOJI SE HRANIO NOĆNIM MORAMA
Bože, potpis joj izgleda kao hrpa heroglifa.
Hijeroglifa, ne „heroglifa“.
Požuri se, Sung-tae čeka.
U redu. Gotovo.
Baci pogled.
Hej, gledaj. Vrlo je sličan, nije li?
Dobar posao, Jae-su!
Hej, tiše.
-Sretan si sada? -Da.
To će usrećiti Sang-taea.
Ne smij se tako. Gadi mi se to.
Pacijentica mi je danas rekla istu stvar.
Je li moj osmijeh tako neugodan?
Ti ne znaš?
Stvarno ne znaš?
Što?
Kad se smiješ,
izgledaš kao Joker.
S tim tužnim očima i kutovima usana ovako podignutima.
Pogledaj u zrcalo. Vidjet ćeš.
Hajde, idemo.
Sang-tae, kod kuće sam.
Ovo…
Ovo je lažnjak. Lažan je.
-Ne, to je pravi autogram. To je… -Ovo je lažnjak.
-Bože, to je… -Lažnjak.
-Sang-tae, čekaj. -Ovo je lažnjak.
-Bože, to… Bože. -Ovo je lažnjak.
Ovo je lažnjak, lažnjak, lažnjak. Sve je lažno.
Lagao si mi.
-Sang-tae, žao mi je. -Lagao si mi.
Lagao si mi?
-Laganje je loše. -Bio sam prezaposlen…
Laganje je loše. Lagao si mi?
Čak i mala djeca znaju da je pogrešno lagati.
-Hoćemo li sutra ići u knjižaru? -Lagao si?
-I trogodišnjaci… -Kupiti enciklopediju o dinosaurima?
-Što? -Oduvijek si želio tu knjigu.
-Sang-tae? -Lagao si?
Lagao si? Zašto si mi lagao?
-Laganje je loše. -Bože, jadničak.
Svemu je kriva Ko Mun-yeong.
Spalit ću sve ove knjige! Što je ovo?
-Zašto bi dječak jeo noćne more? -Ne!
-Nemoj. -Spalit ću sve ove knjige.
-Ne, ne možeš! -Gledaj, ja ću…
-Ne! -Ne? Zašto ne!
-To je moje. Ne radi to. -Ne, spalit ću ih sve.
-Zdravo. -Idemo.
Ja sam Lee Sang-in, izvršni direktor SangSangESang Publishersa,
dječjeg izdavača knjiga.
Prije svega, želio bih se iskreno ispričati
za današnji nesretni incident između Vas i naše autorice.
Volio bih razgovarati s Vama.
Ako možete izdvojiti trenutak iz svog pretrpanog rasporeda.
Bili bismo vrlo zahvalni
kad biste sutra svratili do našeg ureda.
Molim Vas, nemojte odbiti.
Zbilja bih Vas volio upoznati. Molim Vas.
-Molim Vas! -Zašto bi čitao dječje knjige?
Ne razumiješ umjetnost. Umjetnost je prekrasna stvar.
Kako to misliš da ne razumijem? Umjetnost je…
Nestašne erotske knjige su umjetnost za mene.
-Ovo je… -Otiđi. Samo otiđi kući.
-Idi. -Ma daj, Sang-tae. Toliko si mi drag.
Naravno. Znao sam. Da vidimo.
Naravno.
„Naravno“?
Bože, to ne zvuči dobro.
Danas oko 18 h u bolnici u Seulu
-čovjek koji je trebao -Dobivam
-biti predan policiji -loš predosjećaj u vezi s ovim.
nakon pokušaja da uzme svoj život, kao i život svoje kćeri
pronađen je mrtav u samici.
Policija trenutno istražuje njegovu smrt.
Rečeno je da je izazvao scenu na javnom čitanju knjige
koje je organizirano za pacijente pedijatrije,
ali zaštitari su ga uspjeli odmah zaustaviti.
Ima prekrasne oči.
Znaš li ovo?
Na ovom svijetu neki ljudi zaslužuju umrijeti.
A pojedini obazrivi čudaci ubijaju ih za nas u tajnosti.
Zbog toga neupućeni civili mogu mirno spavati noću,
potpuno nesvjesni.
Što zaboga… Rekao sam ti da me ne gledaš svisoka.
U redu, neću.
-Zaustavi ga. -U redu, nastavi spavati.
JAE-SUU ULAZ ZABRANJEN!
DJEČAK KOJI SE HRANIO NOĆNIM MORAMA
„Dječak se probudio iz još jedne užasne more.
Loše uspomene koje je htio izbrisati iz svoje glave,
reprizirale su se u njegovim snovima svake noći
i proganjale ga bez prestanka.
Godine su prolazile, a dječak je odrastao.
Više nije imao noćne more.
Ali iz nekog čudnog razloga nije bio sretan.
Jedne noći krvavi je Mjesec sjao
i vještica se konačno ponovo pojavila
da uzme što joj je obećao u zamjenu za ispunjenje svoje želje.
I vikao je na nju s toliko gorčine.
‘Sve su moje loše uspomene nestale. Ali zašto…
Zašto ne mogu postati sretan?’
Tada mu je vještica uzela dušu, kako su se bili dogovorili,
i rekla mu ovo.
‘Bolne, mučne uspomene.
Uspomene dubokih žaljenja.
Uspomene na povrjeđivanje drugih i na svoju bol.
Uspomene na napuštenost.
Samo oni s takvim uspomenama zakopanima u njihovim srcima
mogu postati snažniji, strastveniji
i emocionalno prilagodljiviji.
I samo oni mogu dosegnuti sreću.’“
DJEČAK KOJI SE HRANIO NOĆNIM MORAMA
Nikad ne zaboravi današnji dan.
Ne možeš zaspati?
Gdje mi je tata?
Sve će biti dobro. Nemoj se brinuti.
Hoće li ga policija
odvesti?
Hoće li ga zatvoriti u umobolnicu?
Bojiš li se da će se ponovo pojaviti i uznemiravati te?
To se neće ponoviti.
Moj tata…
nije loša osoba.
Njemu samo nije dobro.
On je mentalno bolestan.
Zato Vas molim…
Ne dajte policiji da ga odvede.
Molim Vas, dopustite mi da živim s njim.
Želim živjeti sa svojim tatom.
Želim živjeti s njim.
Nedostaje mi moj tata.
-„Zato nemoj zaboraviti ni jedan dio. -Tata…
Upamti sve i nadiđi to.
Ako to ne nadiđeš,
uvijek ćeš biti dijete čija duša nikad ne raste.“
DJEČAK KOJI SE HRANIO NOĆNIM MORAMA
Što? Leptiri…
Ne, oni leptiri!
-Što? Što se događa? -Leptiri!
-Bože. -Leptiri!
-U čemu je problem? -Oni leptiri…
-Sang-tae. -Leptiri…
Bože, oni leptiri…
Leptiri! Oni leptiri!
-Nemoj! Žao mi je! -Vratili su se.
-Nemoj… -Oni prokleti leptiri.
Oni leptiri!
Rekli su da će me ubiti. Leptiri će me ubiti!
Dolaze me ubiti!
-Moram pobjeći. -Sang-tae.
Moram ići. Moram pobjeći!
Odlazite!
Hej, Gang-tae!
Nije vrhunac sezone seljenja. Čemu se seliti?
Bože, ne mogu vjerovati.
Gang-tae!
Ostali su ti još mjeseci najma. Zašto bi htio…
Bože, preplašio si me.
Gospodičiću, opet si spavao ovdje?
Onda trebaš priložiti novac za upotrebu vode!
Idi i dovedi mladića.
Mi smo prijatelji. Zašto govoriš kao da je mnogo mlađi od mene?
Prekini. Gdje je on?
I ja se pitam.
Kamo je zaboga otišao tako rano?
G. Moon Gang-tae?
Zdravo.
Moj šef upravo se vraća iz tiskare.
Rekao je da će zakasniti deset minuta.
IZDAVAČKA KUĆA SANGSANGESANG
ZABRANJENO PARKIRANJE REZERVIRANO ZA IZVRŠNOG DIREKTORA
Ovuda.
Molim, pričekate ovdje trenutak.
Naravno.
RUKA, GRDOBINA
AUTORICA KO MUN-YEONG
RUKA, GRDOBINA
Dečki, ovdje je! Počistite svoje stolove.
Pospremite malo.
Požurite se.
Tko sjedi ovdje?
Voditelj računovodstva. Zašto?
Ovo je zgodno.
-Želim ovo. -Onda to možete uzeti.
Ionako sam namjeravala.
Gđo Ko, što Vas dovodi ovamo?
Zombi-dijete danas izlazi.
-Gdje je g. Lee? -Pa…
Kakav prizor.
Izgledaš krasno u običnoj odjeći.
Kao pratnja koja će me tjerati da joj platim.
Mislila sam da ćeš biti drukčiji, ali očito sam se prevarila.
Koliko ti je ponudio?
Ako ne znaš razgovarati pristojno, bar ne budi kriptična.
A gle tebe kako sa mnom razgovaraš tako ležerno.
Praktički sam te izbola.
-Što s tim? -Koliko ti je g. Lee ponudio
da te obešteti
i osigura da nikom nećeš reći za to?
Vjerojatno to uvijek funkcionira.
U riječima nema utjehe.
Novac je najbolji.
Meni ne.
Što onda želiš? Seks?
Vrijedi li više od novca?
Zašto si onda ovdje?
Ako nije novac ili seks,
zašto si ovdje?
Nadao sam se
da bih te mogao opet vidjeti.
Zato sam ovdje.
Tvoje oči.
Htio sam ih ponovo vidjeti.
Moje oči?
Tvoje oči
podsjećaju me na nekoga koga sam poznavao.
Tko je ta osoba?
Netko tko je zabrljao…
i nema savjesti.
Žena…
čije su oči…
bile posve lišene topline.
Ta žena…
Jesi li je se bojao?
Ne, naprotiv.
Sviđala mi…
se.
Zar si toliko uzbuđen?
„Dragi Sang-tae!
Nadam se da ćeš doći na promotivnu zabavu moje knjige.“
Bio bi takav klišej reći da smo suđeni jedno drugom.
Mislio sam da sam u bijegu…
Ne diraj mi kosu!
…zbog svog brata.
Kukavico.
Gdje je Ko Mun-yeong?
Nećeš završiti dobro ako se upustiš s njom u vezu.
Ne idi.
Želim da budeš moja sigurnosna igla.
Drži me pod kontrolom tako da ne eksplodiram.
Dječak se probudio iz još jedne užasne more.
Loše uspomene koje je htio izbrisati iz svoje glave,
reprizirale su se u njegovim snovima svake noći
i proganjale ga bez prestanka.
Dječak se užasavao zaspati.
Jednog je dana tako pošao vještici i preklinjao.
„Molim te, ukloni sve moje loše uspomene
tako da više nikad ne budem imao noćnu moru.
Tada ću učiniti što god budeš tražila.“
Godine su prolazile, a dječak je odrastao.
Više nije imao noćne more.
Ali iz nekog neobičnog razloga
uopće nije bio sretan.
Jedne noći krvavi je Mjesec ispunio noćno nebo
i vještica se konačno ponovo pojavila
da uzme što joj je obećao u zamjenu za ispunjenje svoje želje.
I vikao je na nju s toliko gorčine.
„Sve su moje loše uspomene nestale. Ali zašto…
Zašto ne mogu postati sretan?“
Tada mu je vještica uzela dušu, kako su se bili dogovorili,
i rekla mu ovo.
„Bolne, mučne uspomene.
Uspomene dubokih žaljenja.
Uspomene na povrjeđivanje drugih i na svoju povrijeđenost.
Uspomene na napuštenost.
Samo oni s takvim uspomenama zakopanima u njihovim srcima
mogu postati snažniji, strastveniji
i emocionalno prilagodljiviji.
I samo oni mogu dosegnuti sreću.“
Zato nemoj to zaboraviti.
Upamti sve i nadiđi to.
Ako to ne nadiđeš,
uvijek ćeš biti dijete čija duša nikad ne raste.
Prijevod titlova: Miroslav Sikirica