‫- סדרה מקורית של NETFLIX -
‫מכיר את "נעליים אדומות" ‫מאת הנס כריסטיאן אנדרסון?
‫- בית חולים פסיכיאטרי או־קיי -
‫זה קורה לפעמים כשגשום.
‫שמעתי שהתנגדו לבית החולים הזה
‫כי הוא נבנה על חורבות בית קברות.
‫אולי כי רוחות נוטות לשמור טינה.
‫תיזהר כשאתה עושה סבבים בלילה.
‫אודיע לצוות התחזוקה.
‫הוא חסר פחד.
‫כן, האורות בחדרים בסדר.
‫אבל האורות בלובי ובקבלה לא דולקים.
‫כן, בסדר.
‫ברגע שתנעלי את הנעליים האלה,
‫כפות הרגליים שלך יתחילו לרקוד מעצמן.
‫ולא תוכלי להפסיק לעולם
‫או להסיר את הנעליים.
‫יש דברים שאי אפשר להפריד, ‫לא משנה כמה קשה תנסה.
‫סוף־סוף
‫מצאתי את הנעליים האדומות שלי.
‫למה
‫באת?
‫מה אתה חושב?
‫באתי כי התגעגעתי אליך.
‫- פרשה 3: המכשפה הנרדמת -
‫אמרתי בפירוש שאני לא רוצה לפגוש אותך שוב.
‫נכון, אמרת, אבל אני לא הסכמתי.
‫מה את עושה?
‫אני מרותקת.
‫גדלת לכדי גבר מצוין.
‫לא סתם גדלת, עברת אבולוציה.
‫את מכירה אותי?
‫אני רוצה להכיר אותך טוב יותר.
‫מתי אתה גומר לעבוד?
‫מיהרתי ולא הספקתי לאכול.
‫אני גוועת ברעב.
‫יש פה איזו מסעדה טובה?
‫מה את רוצה ממני?
‫ברור לי שלא תניחי לי עד שתקבלי את זה
‫אז פשוט תגידי לי. מה את רוצה?
‫"פשוט לקחת את זה ולהסתלק"?
‫כן, בבקשה.
‫אותך.
‫אקח את זה ואסתלק.
‫מון גאנג־טה, מה שאני רוצה זה אותך.
‫למה אותי? ‫-כי אני לא מצליחה להפסיק לרצות אותך.
‫אבל למה? ‫-כי אתה כזה יפה.
‫אתה יודע, כמו עם נעליים, ‫בגדים, תיקים ומכוניות.
‫כשאני רואה משהו יפה, אני חומדת אותו.
‫אני צריכה לקבל את מה שאני רוצה.
‫לא משנה אם אני צריכה לשלם עליו, לגנוב אותו
‫או לקחת בכוח.
‫מה שחשוב זה שזה יהיה שלי.
‫הרי לא צריך סיבה מיוחדת לרצות משהו?
‫מיס קו מון־יונג.
‫המנהל מבקש לשוחח עם האפוטרופסית של החולה.
‫- זה בסדר להיות לא בסדר -
‫נצטרך לראות איך הוא מחלים,
‫אבל תפקודו הקוגניטיבי היה לקוי מלכתחילה,
‫כך שהוא עלול לא לזהות אותך עכשיו, ‫אף על פי שאת בתו.
‫את יכולה לשבת כאן.
‫לא, תודה.
‫מקרים של בעיות נפשיות ‫המשולבות בגידול במוח, כמו זה של אביך,
‫הם קשים במיוחד לטיפול.
‫אך נוכל להקל על התסמינים.
‫את רצינית?
‫גם אם נקים לתחייה ‫את הרופא המיתולוגי הואה טואו,
‫זה בלתי אפשרי.
‫הזיכרון שלו דפוק לגמרי,
‫הוא שומע ורואה דברים,
‫ומפחד בלי שום סיבה.
‫הוא גם אומר דברים חסרי היגיון.
‫התסמינים שלו קשים מאוד, אני מוכרח לומר.
‫הם מזכירים לי אדם אחוז דיבוק.
‫שנשכור מגרש שדים ונערוך טקס?
‫אתן לו מרשם שיהיה אפקטיבי יותר
‫ממגרש שדים או מאיזה קמע.
‫הוא לא דומה לה בכלל, נכון?
‫בתו של פרופסור קו יפה מאוד.
‫היא כנראה ירשה את יופיה מצד האם.
‫הבת שלו פה?
‫היא יפה? איזו שחקנית היא מזכירה?
‫שוב שתית?
‫אם תמשיך כך, לא תצא מפה.
‫לא, לא שתיתי.
‫אני רציני, לא שתיתי בכלל.
‫בבקשה.
‫- טיפול קבוצתי - בי"ח או־קיי -
‫מה זה?
‫זה המרשם שדיברתי עליו.
‫התוכנית של בית החולים לטיפול קבוצתי.
‫תראי.
‫מבישול, אמנות ומוזיקה ועד מדיטציה וגינון,
‫התוכנית מציעה מגוון שיעורים
‫שנועדו לטפל בחולים,
‫חוץ משיעור ספרות.
‫בפסיכיאטריה, האיזון חשוב מאוד.
‫אז מה?
‫תוכלי לעזור לנו, לתרום שעה פעמיים בשבוע?
‫זה יכול לעסוק בקריאה ובכתיבה.
‫זה לא משנה. תחשבי על זה ‫כעל שימוש בכישורים שלך לטובה.
‫בבקשה תלמדי שיעור, מיס קו.
‫ובכן, אדוני,
‫הדבר החשוב ביותר הוא התמורה.
‫בכל פעם שתבואי ללמד
‫תוכלי להוציא את אביך לטיול של חצי שעה.
‫אני לא אמורה להציב את התנאים?
‫זה מה שרשמתי לחולה, ואת האפוטרופסית שלו.
‫אני מוכרח לומר, היא טיפוס.
‫באמת חשבת שהיא תסכים?
‫אתה לא רואה חדשות? היא כיכבה.
‫אבל היא הגיעה לפה למרות הכול,
‫מה שאומר שהיא מעוניינת ‫במשהו או במישהו שנמצאים פה.
‫הינה אתה.
‫ראית אותה? שמעתי שמיס קו מון־יונג הגיעה.
‫וואו, שמעתי שהיא מהממת במציאות.
‫חבל שלא באתי קודם.
‫נראה לך שהיא כבר עזבה? ‫-למי אכפת? זה לא עניינך.
‫מה תעשה עם זה?
‫מה הבעיה עם זה?
‫הרסת את זה לגמרי.
‫אמרת לי לחתוך את זה,
‫שחולים לא יתלו את עצמם.
‫אמרתי לך לחתוך קצת, לא לחתיכות קטנות.
‫טוב, הבנתי אותך. זה אפילו לא יקר.
‫אקנה קופסה.
‫אתה מעצבן אותי.
‫לאן אתה הולך?
‫לשירותים.
‫עזוב, אם אתה פוחד לחטוף ממיס פארק.
‫אחזיר את זה אחר כך.
‫כן, אחר כך. בוא נלך לאכול קודם.
‫מה את עושה פה?
‫אסור לך להיות פה. צאי.
‫הבחור שבדיוק יצא אמר שאתה פה והכניס אותי.
‫צאי. ‫-למה?
‫פשוט צאי. ‫-אלוהים.
‫עזבי אותי.
‫מה? שנעמיד פנים שאנחנו לא מכירות?
‫זה מה שפנייך אומרות.
‫כך אני מעדיפה.
‫אין בעיה.
‫מאיפה את מכירה את גאנג־טה?
‫למה את שואלת? זה מכביד עלייך?
‫זה משהו שאף פעם לא הבנתי.
‫איך אפשר להגדיר מערכת יחסים במילה אחת?
‫כל מפגש שהיה לנו היה דרמטי מאוד,
‫התקרבנו מאוד למוות.
‫וכל פעם שנפגשנו שוב, הפתענו זו את זו.
‫אם שורה של צירופי מקרים כאלה
‫הובילה אותנו לכאן, איכשהו,
‫איך היית מגדירה את יחסינו?
‫יהיה משעמם לומר שנועדנו זו לזו.
‫נכון?
‫תיכנס.
‫אמרתי, תיכנס.
‫איפה אתה?
‫אתקשר אחר כך.
‫אל תבזבז אנרגיה. פשוט תיכנס.
‫בוא נלך לאכול בשר. אני רעבה.
‫לכי בעצמך. יש לי תוכנית לארוחת ערב.
‫עם סאנג־טה?
‫מצוין.
‫נוכל לקיים היום את מפגש המעריצים. ‫איפה אתם גרים?
‫את כנראה רגילה להשיג את מבוקשך באגרסיביות,
‫אבל זה לא יצליח איתי.
‫תשחק קשה להשגה?
‫זה יהיה משעשע.
‫נראה אם תיכנע או לא.
‫טוב, בסדר.
‫איזה מבט חודר יש לך.
‫אניח לך היום.
‫אבל אחטוף אותך אם שוב ‫תשחק קשה להשגה בפעם הבאה שניפגש!
‫וואו, זה היה מפחיד נורא.
‫שתוק, צבי מטופש!
‫לא תשתוק?
‫- חלב צבי סונגג'ין -
‫שיהיה לך יום טוב. ‫-תודה.
‫חשבתי שאתה יוצא איתה לארוחת ערב.
‫לא, אנחנו לא קרובים.
‫וזו הארוחה היחידה שאני אוכל בבית,
‫אז אני מעדיף לאכול עם אחי.
‫הבנתי.
‫היי, ג'ה־סו.
‫אני ליד הבית. יש קולה במקרר.
‫כן.
‫אוקיי.
‫- נולד בסונגג'ין -
‫לא טוב.
‫היא ממש לא צריכה ללכת לשם.
‫לאן?
‫לטירה המקוללת.
‫זו אחוזה שבנה אביה של מון־יונג
‫לכבוד הולדתה.
‫הוא בנה אותה באמצע יער מרוחק
‫כדי שאשתו תוכל להתרכז בכתיבה.
‫זו הייתה אחוזה מפוארת ‫שאף זכתה בפרס גדול על התכנון.
‫אבל היא נהרסה.
‫היא כמו בית רדוף.
‫אבל היא יכולה למכור אותה. ‫למה היא לא מכרה עד כה?
‫איך היא תמכור אותה? היא בלתי ניתנת למכירה.
‫אימא שלה הגיעה למצב גרוע בבית הזה
‫ואבא שלה…
‫הגיע למצב גרוע אף הוא.
‫מי ירצה לקנות בית ‫שקרו בו דברים איומים כל כך?
‫"מצב גרוע"?
‫מה בדיוק קרה להם?
‫אל תחטטי, או שתתחרטי.
‫אוקיי.
‫אגב, למה שמיס קו תיסע לשם פתאום?
‫נכון?
‫מעניין.
‫מה דעתך?
‫כי איזו מטומטמת חקרה על מישהו
‫והראתה לה בלי לספר לי בכלל!
‫עשיתי את זה כי הנחתי שזה עדיף
‫מאשר שאקפח את חיי כי התרשלתי בעבודה.
‫מה אמרת?
‫בחיי, חתיכת…
‫ברצינות, זה לא ייאמן!
‫הוא גם אומר דברים חסרי היגיון.
‫התסמינים שלו קשים מאוד, אני מוכרח לומר.
‫אני רעבה.
‫בטן חזיר צלויה. נראה מדהים!
‫היי, מותק.
‫פה גדול.
‫הרגליים שלי. ‫-הו!
‫קח. ‫-חכי, אני אקח.
‫זה חם! ‫-זה חם, זהירות.
‫נחמד, תראו את המרק.
‫מרק הדוונג'אנג הזה נראה מעולה!
‫נאמר לי שאחיה חיים טובים מגיל 60.
‫זה היה נכון לגמרי.
‫שלושה בחורים עברו לגור ‫בבית הזה באמצע השומקום,
‫ואני אפילו מקבלת שכר דירה מדי חודש.
‫אני חיה עם אנשים נחמדים שנותנים לי כסף.
‫התמזל מזלי לעת זקנה.
‫אני שוכר חצי מרתף שלא נכנס אליו הרבה אור.
‫לא הוגן שאני משלם ‫כמו שהם משלמים על חדר בקומת הגג.
‫אתה שוכר את החדר הגדול בבית.
‫היי, תעביר את הקערה שלך.
‫בבקשה.
‫בסדר.
‫קח עוד. ‫-אלוהים.
‫זה יותר מדי.
‫אני צריכה לקחת כמה גלולות
‫אז אני צריכה להשאיר מקום.
‫תאכל.
‫אתה אוכל כמו ציפור. לכן אתה כזה רזה.
‫אל תכריחי אותו לאכול עוד. ‫הוא לא יצליח לעכל.
‫שככה יהיה לי טוב.
‫תראו אותך. לא אמרת שאת בדיאטה?
‫סאנג־טה.
‫גאנג־טה סומן.
‫מה? מישהו סימא אותך? זה לא נעים.
‫אתה מצליח לראות? ‫-לא.
‫אני אומר שהיא סימנה אותו כחתנה לעתיד.
‫היא שמה עליו עין.
‫מה? הוציאה עין? זה מסוכן.
‫תאכל.
‫-תאכל.
‫לא. ‫-אל תעשה את זה!
‫לא! חרק!
‫חרק!
‫קר.
‫- ברוכים הבאים -
‫היה הייתה, בטירה באמצע היער,
‫נסיכה שישנה שנים רבות.
‫"היא תמות מדקירת פלך טווייה."
‫זו הייתה הקללה
‫שהמכשפה הרעה הטילה ‫על הנסיכה ביום שבו נולדה.
‫המלך המפוחד שרף את כל גלגלי הטוויה בממלכה
‫כדי להימלט מהקללה,
‫אבל הנסיכה נדקרה בסוף מקוצו של שושן
‫שנתנה לה המכשפה במסווה, ונרדמה.
‫הלקח של המעשייה הוא
‫שאדם לא יכול להימלט מגורלו.
‫כן.
‫נשיקת הנסיכה.
‫אני מניחה שהוא יכול לשבור את הקללה.
‫אבל אל תפתחי יותר מדי ציפיות.
‫כי…
‫אני אהרוג את הנסיך.
‫תצילו אותי!
‫בבקשה…
‫הצילו.
‫בבקשה…
‫הצילו.
‫הצילו!
‫כשאינך יכולה לשלוט בעצמך,
‫הצליבי זרועותייך כך,
‫וטפחי על כתפייך, אחת־אחת. כך.
‫אל תבכי.
‫הינה הוא.
‫הוא מפורסם?
‫אביו חבר פרלמנט מטעם המחוז.
‫היי, מין־סוק.
‫האנג־ג'ה! ‫-אלוהים אדירים.
‫מרחוק חשבתי שאתה צ'או יון־פאט.
‫מה נשמע? ‫-את יודעת. ככה־ככה.
‫הכול בסדר בבית החולים, כן?
‫כמובן, תודה.
‫טוב, קדימה. ‫-רגע, חכה.
‫אני פה.
‫איך זה שלא מוצאים את המנהל?
‫או שזה בגלל משקפי השמש שלי?
‫אה, הוא בשירותים?
‫יונג! איפה אתה?
‫צ'ו־יונג!
‫צ'ו־יונג.
‫אני זקוק לזה, אחרת אחטוף שיתוק־שינה.
‫אפשר לפתור הכול.
‫לא את זה.
‫זה רציני.
‫יש עדים רבים,
‫והשמועות נפוצות במהירות.
‫לכל הרוחות! למה המדינה הזאת כל כך מתקדמת?
‫תפסיק להתבכיין. אתה עושה לי כאב ראש.
‫היי, את בטח לא רוצה לבכות כמוני.
‫הם אומרים שצריך לפסול ‫את מועמדותך לפרס הנס כריסטיאן אנדרסן.
‫ויש בקשה לצו מניעה על פרסום ספרך החדש…
‫עזבי.
‫מון־יונג.
‫בואי נאסוף כמה עיתונאים ונבכה עצמנו למוות.
‫כלומר, את שחקנית נהדרת.
‫אני כותב לך טקסטים.
‫"הלחץ מתהליך הכתיבה, הספר החדש,
‫נדודי השינה וכולי וכולי,
‫גרמו לי לאבד שליטה ולעשות טעות שכזו…"
‫תשתמש בקו דה־ואן כתירוץ.
‫מי? אביך, הכוונה?
‫תרשום.
‫"קו מון־יונג נעלמת.
‫אבל אז מתברר שהיא טיפלה באביה הדמנטי.
‫האם תפרוש מהקריירה שלה?"
‫תסיים בשאלה כדי שיישמע כמו אפשרות.
‫- לפרוש -
‫כן.
‫המכשפה נעלמת באמצע ציד המכשפות.
‫זהו זה!
‫הציבור ידרוש את שובך.
‫מון־יונג, מוחות גדולים חושבים בצורה דומה!
‫אנחנו כזה צוות נהדר, את לא חושבת?
‫הלו? היי?
‫בחיי, איזו אכזרית.
‫רוצה להשתמש באביך כתירוץ?
‫היא מלחיצה אותי.
‫- איך נוכל לעזור? -
‫ההופעה מתחילה כעת.
‫- חדרי הנפש -
‫כן!
‫יש מצלמה בחדר הזה.
‫אני יודע.
‫המחשבה שמישהו צופה בי מדליקה אותי.
‫קדימה!
‫אתה יכול להניח את הדברים שלך פה.
‫אתה לא רוצה להתלבש קודם?
‫נראה שקר לך מאוד.
‫לא, בכלל לא קר לי. אתה טועה בגדול.
‫מה? מאניה?
‫הוא מגיע לכאן כל שנה באביב ‫בגלל התקפי מאניה,
‫אז שים לב שהוא לא בורח.
‫בכל פעם שיורד גשם, ‫הוא חומק החוצה לטייל בהרים.
‫הוא זריז, קשה לתפוס אותו.
‫בחיי, בנו של חבר פרלמנט סובל מהתקפי מאניה?
‫הנשיא לא מצטנן לפעמים?
‫מה זה משנה מה אביו עושה?
‫זה לא שהוא צריך להסתיר את מצבו.
‫לא טוב לעבוד עם דעות קדומות כאלה…
‫טוב, הבנתי. אזכור זאת, גברתי.
‫מה? גברתי?
‫היי, לא סיימתי. חזור לכאן.
‫החוצפן הזה. בחיי, תראי אותו.
‫צ'ה־יונג.
‫הפרחח הזה… בטח השתגע, לא?
‫אני חושבת שיש לו הפרעת התנגדות מתריסה.
‫כן.
‫את צודקת.
‫הוא צריך עזרה. אני לא אמורה לכעוס.
‫אל תכעסי עליו, האנג־ג'ה.
‫היי, צ'ה־יונג!
‫שמעת על מקום בשם "עלות החמה"?
‫זה מועדון שחוגגים בו עד עלות הבוקר. ‫מכאן השם.
‫זה המקום הכי אופנתי כרגע,
‫אז יצאתי לבלות שם.
‫היי.
‫הבחורות היפות והמוזיקה הטובה
‫שיפרו לי את מצב הרוח אז עשיתי משהו נחמד.
‫כן!
‫הכול על חשבוני, כל הלילה!
‫שתו כמה שתרצו! ‫-יופי!
‫אני אוהב להוציא על אחרים.
‫אולי אהיה פילנטרופ, ‫אם לא יהיה לי מה לעשות בהמשך.
‫בכל מקרה, נדמה לי שהחשבון אמש ‫הגיע ל־20 מיליון וון.
‫אבל…
‫כרטיס האשראי הזה נחשד כגנוב.
‫מה?
‫אבא שלי הכשיל אותי.
‫לא הייתה לי ברירה
‫אלא לברוח במהירות.
‫רצתי אל הכביש כי הייתי חייב להיפטר מהם.
‫ואז התחממתי נורא מהריצה.
‫ולכן התפשטתי לגמרי!
‫- אזהרת FBI -
‫וכך הגעתי לכאן, שוב.
‫כמה מהר אתה רץ 100 מטר?
‫אני? אני כזה מהיר.
‫ראית? בערך שבע שניות, נראה לי. מה איתך?
‫אני? שש שניות.
‫מה? יש לך ארבע רגלים? אתה צ'יטה או משהו?
‫אפשר להתחרות, אם תרצה.
‫אתה מוצא חן בעיניי.
‫שנלך למשרד?
‫בסדר, בוא.
‫- משרד -
‫וואו, מאחור רואים שאתה מתאמן.
‫מה אתה עושה? אתה הכי בכושר.
‫מין־סוק! ‫-ברוך הבא.
‫בחיי, מין־סוק.
‫אתה צריך לחזור לכאן עד שלוש.
‫תתקשר אליי כשתחזור.
‫מה אתה זומם כעת? שוב מקשקש בספר שלך?
‫לא, על הבצק.
‫ג'ה־סו עשיר למדי, האמת. מי היה מאמין?
‫מה?
‫שלום. ‫-היכנסו.
‫היי, לקוחות. יש לנו לקוחות.
‫זה גאנג־טה? תסגור.
‫מה שמעתי עכשיו?
‫תסגור. פשוט תנתק!
‫היי, איפה אתה? ‫-הוא רוצה שאסגור.
‫גאנג־טה!
‫יש להעביר את החולים לחדר הטיפולים.
‫בסדר.
‫אגב, זה באמת נכון?
‫ראינו שלט שמקבלים איור חינם ‫בכל הזמנה של פיצה גדולה.
‫בהחלט.
‫רק בחודש הראשון, כמבצע היכרות.
‫מר פיקאסו יצייר לך משהו בתוך עשר דקות.
‫רק רגע, בבקשה.
‫מה אעשה?
‫סאנג־טה, רוצים איור. ‫-וואו.
‫אם גאנג־טה יגלה, יזרקו אותנו.
‫אפילו לא הלכתי לבית הספר ושיקרתי לו.
‫אלוהים, הוא יזרוק אותי מהבית בטוח!
‫היי, כבר סיכמנו.
‫אשלם לך 10 אלפים וון לאיור.
‫אמרת שאתה צריך כסף. ‫-כן, אני צריך כסף.
‫אתה יכול להשתמש בכישוריך ולהרוויח.
‫האיורים ימשכו לקוחות.
‫כולם מרוצים. מה הבעיה?
‫סאנג־טה, אנחנו עושים מעשה טוב. ‫ראה בזה תרומה.
‫אתה תורם את כישוריך.
‫זה מעשה טוב.
‫שלום.
‫- חדר טיפולים -
‫אני קו מון־יונג. אלמד פה ספרות מעכשיו.
‫היא יפהפייה.
‫- סיפור… -
‫- סיפור מהאגדות -
‫מה זה "אגדה"?
‫הסיפור על נישואיי לאיי־יו.
‫תפסיק לשתות, בסדר?
‫שוב הוא שיכור. ‫-הוא מכור לאלכוהול, מיס קו.
‫ג'אנג־טה, אתה והדיבור השתוי שלך.
‫אני לא שתוי. ‫-איזה קשקוש.
‫שימו לב, כולם.
‫אגדה היא פנטזיה אכזרית שמדגימה
‫את הברוטליות ואת האלימות ‫בעולם באופן פרדוקסלי.
‫מה?
‫פנטזיה? ‫-מה היא אמרה?
‫שאתן לכם דוגמה?
‫מה למדנו מ"הנגבו ומנולבו"?
‫אם תהיו טובים, תזכו בלוטו.
‫חד משמעית. ‫-טעות.
‫הנגבו היה עני כי לא היה הבן הבכור.
‫זו ביקורת על מנהגי האב הקדמון
‫שהוריש את הכול לבן הבכור.
‫באמת? ‫-וואו.
‫מה לגבי "הברווזון המכוער"?
‫אל תפלו לרעה ילדים מכוערים.
‫טעות. הלקח הוא, "לא מתגמל לגדל ילד של אחר,
‫אז גדלו את הילד שלכם".
‫נכון. ‫-סליחה, מיס קו?
‫מה באשר ל"בתולת הים"?
‫אני יודעת. כשמאוהבים, ‫צריך לאהוב את האדם השני בנאמנות
‫גם אם זה אומר להתמוסס ולהפוך לקצף גלים.
‫אלוהים אדירים! ‫-בחיי!
‫שככה יהיה לי טוב. ‫-היא אהבה את בעלה בכזו נאמנות,
‫שהיא הניחה לו להכותה קשות.
‫מיס יו. ‫-כן?
‫לא ידעתי את זה.
‫זו לא הייתה אשמתו. זו אשמת האלכוהול.
‫זו תמיד אשמת האלכוהול.
‫צאי אם את עומדת לבכות.
‫בסדר. הלקח שאפשר ללמוד מ"בת הים הקטנה"
‫הוא שקארמה תחזיר לכם מנה אחת אפיים
‫אם תחמדו גבר נשוי.
‫ומה באשר ל"מלך אוזני חמור"?
‫דברו מאחורי גבם של אנשים להקלת המתח.
‫הבנתי. ‫-אולי כדאי שאעשה זאת.
‫זה די הגיוני, בעצם.
‫אסכם את השיעור של היום עבורכם.
‫אגדה אינה סם הזיה ‫שמעורר אצלנו תקוות וחלומות.
‫היא מעודדת אותנו להתמודד עם המציאות.
‫אז אני מקווה שתקראו הרבה אגדות
‫ותקיצו מהחלומות.
‫מיס קו.
‫אל תביטו אל הכוכבים בשמי הלילה היפים.
‫הביטו למטה אל רגליכם התקועות בביבים.
‫ברגע שתבינו זאת ותקבלו את המציאות,
‫כולם יהיו מרוצים.
‫מרוצים.
‫-תהיה מרוצה.
‫מרוצה. ‫-בואו נהיה מרוצים.
‫בואו נחיה חיים טובים.
‫מי זו שם?
‫כנראה לא ידעת כי לא הגעת לפגישה השבועית.
‫המנהל ביקש ממיס קו ללמד את החולים ספרות
‫בתמורה להוצאת אביה לטיול בכל ביקור.
‫מה? "טיול"?
‫אני חייבת לומר, ‫המנהל או הזה הוא משהו מיוחד.
‫הוא אמר שלמיס קו יש כאן משהו שהיא רוצה.
‫הוא כנראה צדק.
‫איך היה השיעור הראשון שלי?
‫איך היה?
‫את באמת מאמינה בזה?
‫במה?
‫שנהיה בסדר אחרי שנקבל את המציאות.
‫כן.
‫"אני מי שאני, אתה מי שאתה."
‫צריך רק לקבל זאת.
‫שאין לנו בעיה עם זה
‫כשכל העולם חולק עלינו?
‫כולם מסרבים לעשות זאת חוץ מ…
‫מצטערת. זה היה כל כך משעמם שכמעט נרדמתי.
‫צאי, שאוכל לכבות.
‫תקבל את זה. ‫-את מה?
‫שאתה לא מרוצה.
‫רואה? אני רואה שעיניך בוערות בתשוקה.
‫לכן אני מחבבת אותך. אתה יהיר אך שטחי.
‫שמתי לב שאתה תמיד מחייך לחולים.
‫אבל למה אתה כל כך קר כלפיי? ‫היית מלא תשוקה באותו ערב.
‫על מה את מדברת?
‫חלמתי עליך לפני כמה ימים.
‫הושבת אותי על המיטה ועשית לי כך.
‫כן, אני חרמנית. זה נכון.
‫הנמיכי את קולך.
‫אתה רוצה לשכב איתי?
‫מה?
‫היא מדהימה.
‫לא ייאמן.
‫- בשיפוץ - לא להיכנס -
‫אמרתי לך להפסיק.
‫נמאס לי מהבדיחות שלך.
‫אין לי זמן לשחק איתך.
‫כלומר, אם היה לך זמן, היית משתף במשחק.
‫אל תמהרי להסיק מסקנות.
‫למה לחיות חיים משעממים?
‫אתה תחלה אם תמשיך להדחיק כך.
‫אם אתה רוצה לכייף, תכייף. ‫אני יודעת שאתה רוצה לכייף.
‫מה את יודעת עליי?
‫מי את שתתנהגי ככה?
‫צבוע.
‫למה נבהלת כל כך?
‫זה לא שקראתי לך רוצח.
‫מה פשר המבט הזה?
‫עוד יחשבו שזה נכון.
‫כל האנשים צבועים. אנחנו חיים עם הרבה שנאה,
‫אבל מתנהגים כאילו לא.
‫אחרי הכול, מי מאיתנו מושלם?
‫את יכולה להיות נחמדה יותר לא־ריאום?
‫מה עשיתי?
‫הדיכאון שלה החמיר לאחרונה.
‫אז תני לה תרופות. לא אוכל לעזור.
‫זה ייקח רגע. זה ייגמר מיד.
‫מר קו!
‫מר קו, מה קרה?
‫מיס קו?
‫היי! עזוב אותי!
‫אני בסדר גמור! אני לא משוגע!
‫סאנג־טה.
‫גאנג־טה. הוא לא עונה לטלפון.
‫לחצתי על שלוש לשיחת חירום.שלוש.
‫מספר שלוש. נאם ג'ו־רי.
‫כל הכבוד לך. חכה פה רגע. ‫-בסדר.
‫תבדקי את תוצאות הבדיקות ‫של מר ג'ו ג'ונג־טה.
‫מיד.
‫סאנג־טה.
‫זו מיס קו מון־יונג.
‫לאן היא הלכה?
‫ראיתן את מיס קו מון־יונג?
‫סאנג־טה. ‫-מיס קו מון־יונג.
‫מה אתה עושה כאן? ג'ו־רי מחפשת אותך.
‫מיס קו מון־יונג הייתה כאן. ‫ראיתי את מיס קו מון־יונג.
‫לאן היא הלכה? ראית אותה?
‫בטח טעית. למה שהאישה הזאת תגיע לפה?
‫לא "האישה הזאת". הסופרת.
‫כן, למה שמיס קו מון־יונג תגיע לפה? ‫בטח טעית.
‫בוא. טעית. ‫-אוקיי.
‫אתה מאחר. ‫-אני בטוח שראיתי אותה פה.
‫סאנג־טה, ברגע שנגיע לשם,
‫תדבר יפה למנהל. ‫-בסדר.
‫מיס קו.
‫את לא יכולה כבר ללכת.
‫את צריכה להוציא את אביך לטיול.
‫למה שאעשה זאת? ‫-מה?
‫שמעתי שזו הסיבה שרצית ללמד כאן.
‫המנהל אמר לי שהבטחת.
‫זה לא נכון. אני לא מבטיחה הבטחות.
‫מה…
‫- משרד המנהל -
‫סטגוזאורוס.
‫הגוף שלו ענק,
‫אבל המוח פצפון.
‫הוא הטיפש מכל הדינוזאורים.
‫אבל גם תמים מאוד.
‫מה שמו של הבחור?
‫קו גיל־דונג. שמו קו גיל־דונג.
‫מר מון.
‫זה… זה הספר האהוב עליי. גם זה.
‫זה הג'לי האהוב עליי. ‫הירוק בטעם תפוח. אני אוהב אותם.
‫הכובע שלי. אני חובש אותו כשאני מצייר.
‫אני לא אמן אבל אני חובש אותו כשאני מצייר.
‫הוא נתן לי אותו במתנה. ‫הוא כנראה מחבב אותי.
‫אני אוהב אותם.
‫אחיך ממש טוב בציור.
‫הוא מוכשר מכדי שזה יהיה תחביב בלבד.
‫אני יכול אפילו לצייר את פניך.
‫המחיר הוא 10,000 וון לציור. ‫אתה לא צריך להזמין פיצה.
‫הוא הזכיר פרפרים במקרה?
‫"פרפרים"?
‫לא.
‫זה יומו הראשון. הוא בטוח יספר לי יום אחד.
‫סאנג־טה. ‫-כן?
‫הנוף בחוץ יפהפה, לא?
‫זה הדבר הכי מוצלח בבית החולים.
‫אבל אני רוצה להעביר את הנוף למקום אחר.
‫האם תוכל לעזור לי בכך, סאנג־טה? ‫-כן.
‫- בית חולים פסיכיאטרי או־קיי -
‫להעביר אותו לאן?
‫אני רוצה להעביר אותו לכאן.
‫סאנג־טה,
‫אני בטוח שאתה מספיק מוכשר לצייר
‫במדויק את הנוף הציורי מחלון משרדי.
‫אתה מסוגל?
‫אבל, אדוני…
‫זה המרשם שלי עבורו.
‫כמה
‫תשלם לי?
‫כמה… כמה כסף תשלם?
‫כמה כסף אקבל? ‫-מה?
‫סאנג־טה… ‫-אעשה את זה תמורת כסף רב.
‫כמה תשלם לי?
‫זה תלוי בציור.
‫סאנג־טה.
‫כמה כסף אקבל?
‫- דינוזאורים -
‫בוא נראה.
‫סאנג־טה, אתה עשיר.
‫נראה. כמה חסכת?
‫לא. אני לא מוכן… לא אראה את זה לאף אחד
‫עד שאשיג את מטרתי.
‫אבל אני אחיך.
‫עבור אוטיסט, בני משפחה הם כמו זרים קרובים.
‫זר קרוב.
‫אז כמה אתה מתכנן לחסוך?
‫אני זקוק ל־32,890,000 וון.
‫ומה תקנה בזה? ‫-אקנה רכב.
‫רכב? ‫-רכב.
‫למה פתאום?
‫רכב.
‫גם זה סוד? ‫-רכב.
‫טוב, לא אשאל.
‫- קרוון קמפינג - 32,890,000 וון במבצע -
‫"יהיו לכם זיכרונות יפים ‫וסגנון חיים רומנטי.
‫לאן שתיסעו, תמיד תרגישו בבית.
‫קרוון קמפינג. רכב טיולים.
‫מחירו 32,890,000 וון. ‫אנחנו עושים סייל גדול." סייל גדול.
‫זה זול מאוד.
‫למה אתה רוצה אותו?
‫אם נקנה אותו, לא נצטרך לעבור כל שנה.
‫נוכל לברוח גם אם הפרפרים ירדפו אחרינו.
‫לא נצטרך לארוז ולעבור למקום אחר.
‫ובעלת הבית לא תכעס על אחי.
‫נוכל לנסוע לכל מקום.
‫קרוון קמפינג…
‫סאנג־טה.
‫עדיין חסרים לי 32,270,000 וון.
‫סאנג־טה.
‫אני לא צריך בית, מכונית או כסף.
‫אני רק צריך אותך.
‫צבוע.
‫אני מתכוון לזה.
‫אתה הכול בשבילי.
‫קשה להרוויח, אתה יודע.
‫אני זקוק ל־32,890,000 וון.
‫אני זקוק לשלושת אלפים…
‫- בית חולים פסיכיאטרי או־קיי -
‫אסגור את בית החולים הפסיכיאטרי או־קיי
‫ואת מוסד הצעירים שגרם… ‫-כל הפוליטיקאים…
‫לדייריו לחוש מאוימים. ‫-מנסים לסגור את בית החולים שלנו
‫בכל פעם שמתקרבות בחירות.
‫עדיין, הבן שלו מטופל פה.
‫איך הוא יעולל זאת לאביו?
‫אכפת לו יותר מעבודתו מאשר אכפת לו מבנו.
‫שחף 777.
‫אני חוזרת, שחף 777. ‫-עצרו!
‫תתרחקו ממני!
‫תתרחקו! תסתלקו! ‫-לא, עצור!
‫סליחה! רגע אחד!
‫מר קוון, עצור! ‫-אלוהים אדירים!
‫אל אלוהים.
‫אני שומע את ליבך פועם.
‫להתראות.
‫מר קוון.
‫היי!
‫אמרתי להם שאסור לרוץ בבית החולים.
‫- מייוויי, אנגליה, 16,500,000 וון -
‫- מפרט - ‫- מחיר: 16,500,000 וון -
‫אתה מתכנן לצאת לקמפינג?
‫לא, אני סתם מסתכל.
‫אחד מחבריי משכיר רכבים לפרנסתו.
‫כדאי שנשכור רכב ונצא לטיול יחד.
‫ניסע כשיהיה לנו יום חופש יחד.
‫אז אבדוק את לו"ז החודש הבא…
‫היי.
‫מה? הוא ברח?
‫מתי?
‫הבא.
‫הוא השתין במכנסיים לפתע באמצע הפגישה.
‫אז הלכתי להביא חלוק להחלפה…
‫לאן הוא הלך? ‫-טוב…
‫היי, רגע.
‫זו לא המכונית של מיס קו מון־יונג?
‫כן, נראה לי. ‫-נראה לי שאת צודקת.
‫זה מה שנקרא "נקניקיית מיני"?
‫כי הוא קטן?
‫קר… לכן הוא…
‫הוא בטח בדרך לעבודה.
‫תזמון מוצלח. תיכנס.
‫מה?
‫תיכנס. ‫-אוקיי.
‫אני לא מרגיש מאוים או משהו ‫אבל תני לי ללבוש תחתונים.
‫אתה מסתובב עם תחתונים?
‫לא, אל תחשבי עליהם כעל תחתונים.
‫זה הדבר היחיד שמונע ממני להשתגע.
‫קו מון־יונג חטפה אותו.
‫סעי מהר יותר! קדימה!
‫ג'ו־רי, עצרי.
‫קו מון־יונג!
‫עצרי! ‫-גאנג־טה, זוז! זה מסוכן!
‫הינה הוא.
‫זה החתיך הזה!
‫הוא הגיע בגללי? אלוהים!
‫גאנג־טה! ‫-אל תתקרבי!
‫תישארי שם. ‫-חכה…
‫יש… יש שם מישהו.
‫היי, עצרי.
‫עצרי.
‫לא, עצרי! חכי!
‫אתה עדיין מחבב אותי?
‫פחדן. ‫-"מקווה שלא ניפגש שוב."
‫בבקשה. בואי לא ניפגש שוב.
‫את לא כמו החולים.
‫הכי טוב להימנע מאנשים כמוך.
‫זו הפרעת השתנה. ‫היא נפוצה בקרב אנשים שסובלים ממאניה…
‫שתוק.
‫הכלבה המשוגעת הזאת.
‫צאו מהאוטו.
‫אתה לא בורח.
‫אתה גם לא מתחמק ממני. זה מרשים מאוד.
‫צאו מהאוטו. ‫-הוא רוצה שתצא.
‫לא! אני לא רוצה ללכת! אני רוצה ללכת לכייף!
‫תיכנס כבר לאוטו. נלך לכייף יחד.
‫צאו מהאוטו עכשיו!
‫למה אתה תמיד
‫כועס עליי?
‫כי…
‫את מכעיסה אותי.
‫למה לא להתעלם ממני פשוט?
‫אבל אתה יודע מה?
‫אתה תמיד צריך לשים לב,
‫להיות עירני.
‫השאילי לי את המכונית!
‫זהירות!
‫הוא ממשיך לעקוב אחרינו!
‫מהר יותר! הוא מתקרב!
‫היי! חבר!
‫תעצרי בצד!
‫תעצרי בצד עכשיו!
‫אני לא רוצה.
‫הצביעו למספר 1, קוון מן־סו! ‫-הצביעו למספר 1, קוון מן־סו!
‫הצביעו לקוון מן־סו!
‫שלום!
‫הצביעו לקוון מן־סו! ‫-הצביעו לקוון מן־סו!
‫הקשיבו, תושבי סונגג'ין סיטי!
‫אל תצביעו למועמד מספר אחת, קוון מן־סו!
‫הוא צבוע והוא מפלה אנשים!
‫אני מכיר אותו היטב כי אני בנו הצעיר!
‫אל תצביעו לו!
‫אל תצביעו לו! אל תצביעו לקוון מן־סו!
‫מספר 7040. נא לעצור את המכונית.
‫מספר 7040, נא לעצור.
‫עצור מיד! מספר 7040!
‫לעצור!
‫מספר 7040. לעצור.
‫פנו דרך! לזוז!
‫אלוהים!
‫זה המון פלפלים חריפים.
‫אל אלוהים!
‫זהירות מהפיצוץ! ‫-זהירות מהפיצוץ!
‫- קמפיין הבחירות של קוון מן־סו -
‫אלוהים, תודה.
‫כולם בסדר? ‫-כן, תודות לך.
‫אלוהים.
‫המאכל האהוב עליו זה פאנקייק שעועית מאש.
‫הינה.
‫בחיי, אתה כל כך אדיב.
‫היי, נקניקייה קטנה.
‫בוא נכייף פה.
‫אני קוון מן־סו. ‫-תודה.
‫בבקשה. ‫-תודה.
‫תיהנו. ‫-תודה.
‫בבקשה הצביעו למספר אחת. ‫-כמובן.
‫תודה. ‫-תודה.
‫תודה מראש. ‫-תודה.
‫בשמחה. ‫-תודה.
‫תיהנו. ‫-להתראות.
‫שלום לכולם!
‫אני בנו הצעיר של קוון מן־סו!
‫שמי קוון גי־דו!
‫מה… מה הוא עושה פה, לכל הרוחות?
‫כפי שאתם רואים, אני חולה נפש!
‫מה הפרחח עושה פה?
‫נכון, אני הברווזון המכוער במשפחה.
‫אדוני. ‫-אל אלוהים.
‫אלוהים. ‫-אני הפדיחה המשפחתית!
‫הלו?
‫אני מתקשר מהפארק בסונגג'ין סיטי.
‫מבינים, כולם במשפחה שלי,
‫כולל הוריי, אחיי ודודניי,
‫למדו משפטים באוניברסיטת סיאול.
‫אני הטיפש במשפחה.
‫אבל זו לא אשמתי.
‫אני…
‫נולדתי קצת מטומטם.
‫אבל הוא היכה אותי כי ציוניי לא היו טובים.
‫הוא היה מתנשא כי לא הבנתי דברים.
‫הוא היה כולא אותי כשעשיתי צרות.
‫גם אני בן שלו.
‫אבל הוא נהג כאילו אני בלתי נראה.
‫אני…
‫רק רציתי את תשומת ליבו.
‫רק רציתי שיביט בי.
‫אז עשיתי דברים מטורפים כדי שיבחין בי.
‫ואז השתגעתי!
‫"תראו אותי
‫תראו אותי
‫הביטו בבנו של מספר אחת, קוון מן־סו
‫קוון גי־דו"
‫הוא מכייף ממש.
‫נכון?
‫שפשוט…
‫אכייף איתך?
‫כדאי?
‫"תראו אותי
‫תראו אותי
‫הביטו בבנו של מספר אחת, קוון מן־סו"
‫שמעת על מקום בשם "עלות החמה"?
‫זה מועדון שחוגגים בו עד עלות הבוקר. ‫מכאן השם.
‫זה המקום הכי אופנתי כרגע,
‫אז יצאתי לבלות שם.
‫- לא להפריע -
‫הבחורות היפות והמוזיקה הטובה
‫שיפרו לי את מצב הרוח
‫אז עשיתי משהו נחמד.
‫הכול על חשבוני, כל הלילה!
‫תאכלו! שתו מה שתרצו! ‫-נהדר!
‫אין כמוך!
‫אני אוהב להוציא על אחרים.
‫בכל מקרה, נדמה לי שהחשבון אמש ‫הגיע ל־20 מיליון וון.
‫כרטיס האשראי הזה נחשד כגנוב.
‫מה?
‫אבא שלי הכשיל אותי.
‫לא הייתה לי ברירה אלא לברוח במהירות.
‫אתה נדיב מדי.
‫לא להוריד ממנו מבט.
‫רצתי אל הכביש כי הייתי חייב להיפטר מהם.
‫ואז התחממתי נורא מהריצה.
‫ולכן התפשטתי לגמרי!
‫וכך הגעתי
‫לכאן שוב.
‫האם ילד
‫צריך להועיל להוריו? ‫-למה עשית את זה?
‫חתיכת… ‫-למה עשית את זה?
‫אני רואה
‫שאתה רוצה להיות נאהב.
‫בחורות אוהבות בחורים מצחיקים.
‫אמרתי לך להתרחק מאחי.
‫אתה עדיין כועס עליי?
‫אל תיסחפי.
‫עד יום מותך…
‫את לא תביני אותי.
‫תרגום כתוביות: תמר בן יהודה