PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
VOLEBNÍ KAMPAŇ KWON MAN-SUA
Poslouchejte, občané Songdžinu!
Nevolte kandidáta číslo jedna, Kwon Man-sua!
Je to pokrytec a diskriminuje ostatní!
Pozor na výbuch!
Jen se koukni, jen se koukni,
jen se koukni.
Skvěle se baví.
Nemyslíš?
Měl bych…
se s tebou pobavit?
Mám to udělat?
Nahý mladý muž se dnes objevil před radnicí v Songdžinu,
kde právě probíhala volební kampaň, a způsobil velký rozruch.
Ukázalo se, že mladý muž
je mladším synem poslance Kwon Man-sua. Tento incident
pravděpodobně zásadně ovlivní
průběh voleb, které se konají příští týden.
PAN KWON SYN POSLANCE KWONA
Zamykal mě, abych nedělal potíže.
Týral svého syna a porušoval jeho lidská práva!
Kwon Man-su by měl rezignovat!
- Rezignace! - Po nedávném incidentu
požaduje mnoho lidí, včetně několika občanských spolků,
- jeho rezignaci. - Bude muset rezignovat.
- Morální zásadovost je klíčová… - Co uděláte se slečnou Koovou?
- Jak může tak krutý člověk… - Ona za to může.
- …dbát na blaho rodin… - Nevím. Co máme dělat?
…a celé země?
Měl by rezignovat.
KAPITOLA 4: ZOMBIE KLUK
Jen se koukni.
- Vezměte mu někdo mikrofon. - Kandidát číslo jedna.
PŘED 3 HODINAMI
- Rychle! - Můj bože.
- Podívej se na něj. - Bože.
Co budeme dělat?
Kam jdeš? Chceš se přece pobavit.
Kdy jsem to řekl?
Trpíš bájnou lhavostí?
To předtím…
jsem mluvil pro sebe.
Víš, že jsem udělala správnou věc.
- A co přesně? - Unesla jsem ho.
Nezastavil jsi ho. Nechal jsi ho řádit.
Protože to byla správná věc.
Nebo ne?
Proč jsi ho nezastavil?
Mám mu bránit ve zpěvu a tanci,
když mu to tak jde?
Hej!
Kdo jste vy? Jste z nemocnice?
Ne, já jsem spisovatelka. A on je moje pojistka.
Pokud dnešní událost nějak ovlivní poslance Kwona…
Ano?
Tak uvidíte.
Bože. Vážně? Už se bojím.
- Moc se bojím. Co si jen počnu? - Ty jedna…
Opatrně.
Tohle bylo přes čáru.
Uvidíte.
Proč nám ten idiot opakuje, že něco uvidíme?
Kang-tche, chce s tebou mluvit Ki-do.
Vidím, že se nezastavíš.
Počkej tady. Nikam nechoď.
Jdeme.
Děkujeme, že jste nám pomohli, i když máte plno práce.
Kang-tche.
Dneska jsem si splnil všechny sny.
Nejlepší den mýho života.
Nezlob se na ni, že mě sem odvezla.
Oukej?
- Bude v pořádku. - Dobrý bože.
- Mami. - Bude v pořádku.
Omlouvám se, ale musí s námi do nemocnice jet člen rodiny.
Zbláznila jste se?
Proč máme jezdit do blázince?
Jeďte s otcem. Já za vámi přijedu.
Mami.
Mami!
Ki-do.
Mami, je mi mnohem líp…
Je ti dobře, když jsi ponížil celou rodinu?
Jsi spokojený, že jsi zostudil svého tátu,
kterého jsi celé ty roky nenáviděl?
Mami, já jen…
Proč musíš být takový hlupák
a chovat se tak?
Proč vždycky uděláš něco,
co mi ublíží?
Proč nemůžeš zůstat ticho?
Proč musíš vždycky
udělat takový binec, ty tele?
Proč?
Máma má v ruce pořádnou sílu.
Nikdy jí na mně nezáleželo,
protože se pořád starala jen o moje sourozence.
Ale když mi ji střihla, něco mi došlo.
Kang-tche.
Není to tím, že mě nenávidí.
Ona mě miluje.
Jak to víš?
Poznáš to, když tě někdo praští.
Když tě někdo praští s láskou, tak…
tě to nenaštve.
Kang-tche!
Proč jsi to udělal? Proč jsi poslal bratra domů?
Měl jsi s ním být celý den!
Co jsi dělal, když ho mlátili?
Učíš se bojová umění, abys ho mohl chránit.
Jak jsi mohl dopustit, aby se mu to stalo?
Vážně?
Bože, to je slejvák.
Nachladíš se. Jsi v pořádku?
Víš, zlato,
neumřu brzo jako ty.
Budu žít dlouho,
uvidím Sang-tcheho zestárnout a umřít.
A umřu hned po tom.
Mami?
Ty jsi vzhůru?
- Kang-tche. - Ano?
Musíš zůstat bráškovi po boku až do smrti.
Já ho vychovám.
Ty se o něj musíš starat a dohlédnout na něj.
Ano?
Proto
ses narodil.
PSYCHIATRICKÁ NEMOCNICE OK
Měli bychom jet.
Ču-ri.
- Pojedeme. - Pobavíme se?
Jedeme do nemocnice.
Jeď pomalu.
Ču-ri. Můžeš jet beze mě.
Pojedu s ní.
Proč?
Já jen…
Nemyslím, že by měla jet sama.
Kdybys ke mně nenastoupil,
unesla bych tě.
To je tvůj koníček?
Vím, že jsi mu záviděl, když byl na vrcholu blaha.
„Chci všeho nechat a bavit se stejně jako on.“
Poznala jsem to z tvého výrazu.
Řekni mi, až budeš chtít.
Unesu tě a bude to pořádná jízda.
Bude to super.
Zapomeň na to.
Dobře. Až budeš chtít utéct pryč,
uteču s tebou hned a bez přemýšlení.
Těším se na to.
Sakra.
Nesnáším kytky, které padají lístek po lístku.
Zbožňuju magnolie.
Umře najednou celý květ.
To se mi líbí.
Zvláštní přirovnání.
Ale krásné, ne?
Jo, magnolie je pro tebe ideální květina.
Jaká je tvá nejoblíbenější?
Já je nemám rád.
Nemám rád jaro.
Proč ne?
Protože pak musím zase pryč.
Co?
Pane I.
Ano, jak to šlo?
Soudní příkaz proti Zombie klukovi
byl schválen, pane.
Aha.
Takže musíme asi všechno vrátit, ne?
Ano.
Bavíš se?
Jak se můžeš smát?
Čeká nás bankrot a ty se směješ?
Mám brečet?
Ne.
Prostě jdi pryč.
Dej výpověď a běž.
Konečně
jsem našla své červené střevíčky.
SPIS MUN KANG-TCHE
Pane I, nedáte si kafe?
Kam jdete?
Na služební cestu.
Na shledanou, pane.
Super.
Chtěl ses najíst a pozveš mě na tohle?
Spěchám. Začíná mi směna.
- Chceš rýžovou kouli? - Zapomeň na to.
Haló?
Vteřinku.
Klidně jez.
Do háje, nekoupil ani kimči.
Moc se nepředal.
Vážně nesnáším skrblíky.
Proč mi voláte?
Je všechno v pořádku?
Prosím?
To je úleva.
Co to povídá?
Sakra.
Pane Mune, na něco se vás zeptám.
Řekla vám Mun-jong,
že vám to sluší a že vás chce?
- Proč mě? - Protože si nemůžu pomoct.
- Ale proč? - Protože se mi líbíš.
Nejspíš ano. Jsem si tím jistý.
A co když ano?
Tak mě dobře poslouchejte.
Když řekne, že něco chce,
znamená to, že po tom touží.
Jinými slovy, sní vás zaživa.
Co tím myslíte?
Chci tím říct, že my oba jsme po uši v problémech.
Zakázali prodej její nové knihy,
takže si nemůže dovolit trávit čas s vámi.
Musí začít pracovat na nové knize.
Má tak široký ramena.
Jedu za vámi a udělám všechno pro to, abych ji přivezl zpátky.
Zkuste přežít… chci říct…
Vydržte, než přijedu.
Hodně štěstí.
Kdo to byl?
- Nemocnice. - Nějaký poplach?
Vyhodí mě?
V ignorování lidí jsi jednička.
Klobouk dolů.
Slyšel jsem,
že zakázali tvou knihu.
Zombie kluka?
Je to kvůli tomu, co jsi udělala pro mého bráchu?
To by neudělali jen kvůli pár nadávkám a zatahání za vlasy.
Myslí si, že příběh a ilustrace jsou moc groteskní.
Ti idioti nedokážou číst mezi řádky.
Ať táhnou do háje.
Co je mezi řádky?
Přečti si to. Chci znát tvůj názor.
Na pohádky jsem starej.
No tak. Jsi v tom nejlepším věku.
Kolik je tobě?
Mně?
Jsem jen malá holka.
Ale ty jsi větší děcko než já.
Proč jsem jako děcko?
Vidím,
jak toužíš po lásce.
PSYCHIATRICKÁ NEMOCNICE OK
Mami.
POD SEDATIVY NERUŠIT
Ohledně pana poslance Kwona…
Soudě podle jeho povahy,
pokud bude donucen rezignovat, bude vyvádět.
Neměli bychom s tím něco udělat?
Připravte se na žalobu.
Už zase?
Jistě, pane.
Proč nevyhodíte slečnu Ko Mun-jong?
Unesla pacienta.
Popravdě vzato, neunesla ho.
Dobrovolně nastoupil do auta.
Ale stejně ji musíme vyhodit.
Nikdy nebere svého otce na procházku.
Řekla, že něco takového nikdy neslíbila.
Že jo, Ču-ri?
Ano.
Vy dvě se znáte, ne?
Ano.
Co? Vážně?
- Jak? - Od kdy?
Znaly jsme se jako děti.
Takže jste vlastně kamarádky.
Co bychom s ní měli dělat, slečno Namová?
Myslím,
že bychom ji měli vyhodit.
Slečna Koová
sem nepatří.
Co budete dělat, pane?
Nemusíme spěchat.
Zkontrolujeme stav pacienta a pak uvidíme.
Dobře.
Nezapínej to. Nechci slyšet mluvit ostatní.
Chci slyšet tebe. Řekni mi něco.
No…
Nemáš co říct?
Proč nebereš svého tátu na procházky?
Slíbila jsi to panu řediteli.
„Slíbila“?
To je k ničemu.
Mám, co jsem chtěla. Nepotřebuju ho.
Má demenci.
Jeho duše je mrtvá. Je jen prázdná schránka.
Proč bych s ním měla ztrácet čas?
Udělal by líp, kdyby umřel.
Na co umřeli tví rodiče?
Jak to víš?
Proklepla jsem si tě.
Jen obyčejná prověrka.
Stejně jako hlídáme původ a datum spotřeby věcí.
O nic nejde.
„Věcí“?
Jsme pro tebe jen věci?
V čem je rozdíl?
Děti opouští rodiče,
když zestárnou a zeslábnou.
Rodiče mají raději dítě, které jim dělá radost,
a opouští ty, které jsou k ničemu.
Nestalo se snad tohle Kašpárkovi?
Zastav.
Co? Proč?
Zastav auto.
Proč? Potřebuješ na záchod?
Co je to s tebou?
Proč se zlobíš?
Řekni mi důvod.
Hej!
Proč se tak zlobíš?
Já…
jsem zapomněl.
Na co?
Že jsi jiná než ostatní.
Zapomněl jsem.
Asi jsem nevědomky
od tebe něco čekal.
Co jsi ode mě čekal?
Co jsi čekal?
Už je to pryč.
Miluju tě.
Miluju tě, Kang-tche.
Miluju tě!
Já tě miluju!
Moc tě miluju!
Zase utíkáš?
Já tě miluju! Proč odcházíš?
Proč? Miluju tě! Hej!
Miluju tě! Fakt tě miluju!
To snad není pravda.
Tak hezky nám to šlo. Co to do něj vjelo?
Hrabe mu?
Co ho tak naštvalo?
ODBORNÉ UČILIŠTĚ SONGDŽIN
Bylo to těžký.
Jo, fakt makačka.
Sang-tche.
Co ses dneska naučil?
Jak vyrobit marmeládu.
Super. Jakou příchuť?
Nudnou.
Byla to hrozná nuda.
Promiň, Sang-tche.
Nenašel jsem žádnou školu, kde by vyučovali umění.
- Místo toho… - Budu kreslit na zeď.
V nemocnici budu kreslit.
Budu kreslit, vydělám, zametu zahradu, najdu peníze.
Tomu říkám „dvě mouchy jednou ranou“.
Takže ty nás teď budeš živit? Měl bych dát výpověď a užívat si.
Neboj… Neboj se. Věř mi.
Já jsem starší brácha.
Můžeš se na mě spolehnout.
Takže nakoupíme všechny potřeby?
- Je tu někde obchod? - Jsem starší brácha, ne strejda.
Bože, to je depresivní místo.
Co tu chceš?
Jak tu může někdo žít
a ještě k tomu něco psát?
Mun-jong, vrať se do Soulu.
Zpátky do luxusního hotelu a začni psát.
Uplynulo jen pár dní, co jsme oznámili mé zmizení.
Zapomněl jsem, že nejsi jen spisovatelka, ale i celebrita.
Jestli se neukážeš na veřejnosti, zapomenou na tebe.
Netušíš, jak rychle dokážou zapomenout.
Prostě jim zmizíš z paměti.
Ne, nechci jít. Chci se bavit tady.
Mun-jong, nemůžeš se bavit v Soulu?
Víš… neměla bys tady být.
Víš proč. Tady tvoje máma…
Tak…
proč se nenastěhuješ ke mně?
Co?
Vypadáš unaveně.
Odpočiň si a já ti ráno zase zavolám.
Už půjdu.
Že jsi jiná než ostatní.
Zapomněl jsem.
Jsi jiná než ostatní.
Jsi výjimečná.
Jsi mé největší dílo.
Jsi jako mé druhé já.
Miluji tě, dcerko moje.
- Vaše pizza. - Promiňte.
- Ano? - Četl jsem, že když si dám
pizzu, dostanu obrázek zdarma.
Ano, ale to platí jen přes den. Omlouvám se.
Sežral jsem návnadu.
I s navijákem.
Jak nalákat Mun-jong, aby se se mnou vrátila do Soulu?
Ahoj, Če-su.
Dám si křidýlka
a pivo.
Prosím? Ty nikdy nepiješ.
Dám si jen jedno pivko.
Jo? Něco se muselo v nemocnici stát.
Ne.
To je fuk. Dám si s tebou.
Měl bys pracovat, budu pít sama.
Tak dobře.
Taky jsem tu sám.
Přidáte se ke mně?
Ta pizza je pro jednoho moc velká.
Díky, ale ne.
Omlouvám se.
Co bychom s ní měli dělat, slečno Namová?
Myslím,
že bychom ji měli vyhodit.
Ach jo. Jsem hrozná.
Co se dá dělat?
Musím se jí držet, abych nepřišel na mizinu.
Neměla by tu být.
Rozhodně ne.
Nikdy by tu neměla být.
Odvezu ji do Soulu za každou cenu.
Musím.
To je ozvěna?
Jako by mluvili oba o tom samém.
Dávej je sem.
Velikost osm, dvanáct…
Kde je šestka? Tady je.
Velikost sedm…
Miluju tě, Kang-tche.
Miluju tě!
Já tě miluju!
- Krásný. - Protože se mi líbíš.
Chci je.
Mun Kang-tche, chci tebe. Protože si nemůžu pomoct.
Když se mi něco líbí, chci to.
Když něco chci, musím to mít.
Chci tohle.
Vezmu si to.
Dobrý den, zaplatím.
Těch ale je.
Vezmu si tohle všechno. Kromě toho košíku.
Mám toho tolik.
Tolik věciček.
- Tolik věciček. - Kolik to dělá?
Celkem 53 000 wonů.
Tolik věciček.
Díky.
Pteranodon. Mají…
Měl vak, do kterého mohl ukládat ryby.
Letové svaly… Kvůli slabým letovým svalům nemohli skutečně létat…
PSYCHIATRICKÁ NEMOCNICE OK
Půjdeme pro…
- Ustupte. - Co je to?
Co se děje?
- A-rum, jsi v pořádku? - Bojím se. Vypadají
jako gauneři.
Tak jo, všichni do pokojů a pojďte se najíst!
- Nahoru. - Ustupte.
Co je to za kravaťáky?
Jsou od Kwon Man-sua.
Sledovat oheň je nejlepší, ale sledovat hádku je hned za tím.
Jdeme.
Ne, nechci vidět, jak se někdo hádá.
Bouře se blíží.
Pane, to musí být nějaké nedorozumění.
Dovolte mi to vysvětlit.
Dovolte mi vysvětlit, co se stalo.
Bože.
Ano?
- Šach. - Řekněme, že jsem prohrál.
Jdou mi hosté.
Stejně bych vyhrál.
Chci propustku z nemocnice, jak jste slíbil.
Ta mrcha, co unesla toho šílence
a přivezla ho na můj mítink,
ošetřovatel, který jí pomáhal,
a ředitel nemocnice, který je nedokázal pohlídat.
Zničili mi pověst a chci, ať si přede mnou kleknou.
Přiveďte mi je!
Tam byl kůň.
KŮŇ
Kang-tche!
Máš problém.
Seš úplně v prdeli.
Co budeme dělat?
Mám zavolat slečně Koové?
Co když odmítne přijít?
Přijde, na sto procent.
Zavolám jí.
KONTAKT NA INSTRUKTORY
Nevolej jí.
Proč ne?
Zajdu za ní sám.
Ale měla bych…
Nemusíš. Vážně ne.
Co budeme dělat? Vážně jí nezavoláme?
Říkal, ať jí nevoláme, Pjol.
Určitě to zvládne.
Proč s tím začíná?
„Říkal, ať jí nevoláme.“
AUTOBUSOVÁ ZASTÁVKA
Díky! Moc díky.
Díky.
Bože.
PSYCHIATRICKÁ NEMOCNICE OK
Vidíte? Já vás varoval.
Přišel jste sám?
Kde je ta mrcha?
Nepřijde. Nemusí tu být.
Ona za to může. Kdo říkal, že tady nemusí být?
Váš syn utekl z nemocnice z vlastní vůle.
- Nikdo ho neodvezl násilím. - Hej.
Ten idiot je nemocnej.
Zničehonic si sundá oblečení a začne chcát po okolí.
A za jednu noc utratil desítky milionů wonů. Je to šílenec.
Nechal jsem ho sem zavřít, aby se necoural venku.
Nechápu, že jste ho nechali jít zrovna na můj mítink.
Určitě jste to udělali schválně.
Protože jsem řekl, že to tady zavřu,
tak jste ho naočkovali,
aby se mi pomstil.
Možná máte problémy,
ale stav vašeho syna se díky tomu incidentu výrazně zlepšil.
Již brzy ho budeme moci propustit.
Zbláznil jste se?
Kdo toho blbce bude hlídat, když ho propustíte?
Funguje to stejně jako psychodrama.
Pokud uvolníte potlačované emoce, zatímco vás ostatní sledují…
To je fuk.
V téhle zemi jsou tisíce blázinců.
Nechám ho přesouvat z jednoho do druhého, bude pod zámkem už napořád!
To přece nemůžete udělat vlastnímu synovi.
Nepotřebuju kluka, co je úplně k ničemu!
Je k ničemu?
Prosím?
Děti musí být
svým rodičům k užitku?
Hej.
My všichni
jsme přišli na svět, protože nás rodiče potřebovali.
Zeptejte se svých rodičů.
Jestli vás budou, nebo nebudou potřebovat,
když jste úplně k ničemu!
Tak jste si ho neměl pořizovat!
Ty šmejde!
Jseš jen ošetřovatel. Jak se opovažuješ?
Bože!
ÚSMĚV TI POMŮŽE
Úsměv.
Vy jste rozkošné.
Dobře. Úsměv.
Nádhera.
Fontána!
Fajn. Raz, dva, tři.
Super. Jdeme dál.
Raz, dva, tři.
Raz,
dva, tři.
- Ahoj. - Dobrý den.
Můžeš mě vyfotit?
Jistě.
Nádherný den. Nádherné počasí.
Fotky vyjdou krásně, když je hezké počasí. Raz…
Ne! Běž pryč, motýle!
Motýl!
Bože, to byl motýl!
Co je to s ním?
Nelíbila se mu moje póza?
Dobrý bože. Neumíte klepat?
Nedopustíte, aby poslanec Kwon udělal co chce, že ne?
Dopustím.
Pane, prosím.
Pojďte se podívat.
Bože.
Tak jste si ho neměl pořizovat!
Ty šmejde!
Jseš jen ošetřovatel.
Jak se opovažuješ?
Chci ho vydírat
tímhle záznamem. Řeknu, že ho pošlu médiím.
Uvidíme, jestli z něj nevymáčkneme i nějaké peníze.
To myslíte vážně?
Jistě. Proč ne?
Co se týče Kwon Ki-doa, incident s únosem
mu určitě pomůže při léčbě.
Zbývá už jen potrestat
toho šmejda, který nafackoval našemu ošetřovateli.
Neudělala jsem nic, čím bych vás naštvala, že ne?
Nebe je na téhle straně. Nebe je nahoře.
A vlny. Moře.
Moře by mělo být tady. Dobrý den!
Pak… Nemocnice bude uprostřed. Pak moře…
Moře…
Houpačka. Houpačka dole.
Co to má být? To vidí jen hodní lidé?
To je moře.
Konečně se poznáváme.
Drahý Sang-tche.
Co mám dělat?
Dobrý den.
Bože.
Běž napřed.
Sang-tche!
- Podívejte se do foťáku. - Raz.
Sem nahoru. Raz, dva, tři.
Bože můj! Už to mám.
Přijela jsi, protože jsme ti volali?
Říkala jsi, že mám dělat, že se neznáme.
Jaký hovor?
Zajímalo mě to, protože dneska neučíš.
Přijela jsem, abych vzala Ko Te-hwana na procházku.
Někdo začal vyvádět, že nedržím sliby.
Tak jsem to přišla vyžehlit.
A teď dělám službu pro fanouška.
Jo, „službu“. Vím, co to znamená.
Když si objednáš pizzu, dostaneš karikaturu zdarma.
Co to povídá? Je legrační.
Holky mají rády legrační kluky.
Bože, jsem se spisovatelkou Ko Mun-jong.
Kde jsi, Sang-tche?
Tohle je hezký, líbí se mi.
Stojí 10 000 wonů.
Není zadarmo?
Objednala jste si pizzu? Nemáte pizzu.
Co mám s tebou dělat. Jsi roztomilý.
Máš dinosaura.
No tak. TWICE jsou roztomilejší.
Nesahej mu na vlasy.
Pořád se na mě zlobíš?
Přijela jsem vzít tátu na procházku.
Zlobíš se, protože jsem nedodržela slib?
Sang-tche, počkáš v hale?
Ne, nechci. Zůstanu se slečnou Koovou.
- Zůstanu se slečnou Koovou… - Prosím, běž!
Počkej v hale.
Hned přijdu.
- Sang-tche. - Ty jsi dostal facku?
Kdo ti ji vrazil?
Co se ti stalo?
Kdo tě praštil? Co to bylo za zmetka?
To mu nedaruju. Kdo to byl?
Ty sis to nechal líbit.
Někdo tě praštil a ty sis to nechal líbit?
Řekni mi, kdo ti to udělal.
Proč jsi naštvaná?
Prosím?
Proč tak vyšiluješ?
Protože tě někdo praštil.
Co má být?
Láme ti to srdce?
Nebo jsi smutná?
Co přesně teď cítíš?
Ty
nevíš,
jaká emoce se v tobě vaří.
Nemáš ani tušení.
Jsi úplně prázdná.
Jsi jen hlasitá.
Jako prázdná plechovka.
Tak nepředstírej,
že mě znáš a že mě chápeš.
Nevíš nic.
Pleteš se.
Ani do smrti…
mě nepochopíš.
KANG SUN-DOK
Haló?
Nechci. Proč ne?
Ne… Ale ne.
Podívej se na mě.
Tvůj výraz všechno řekne.
Prosím, běž!
Zlobí se.
On se zlobí.
On…
nesnáší brášku.
Nesnáší mě. Ne. Co mám dělat?
Proč…
To je králíček.
Pojď ven. Když půjdeš, bude tvůj.
Tak pojď. Udělám ti želvu s ředkvičkou.
Bože.
Kang-tche na tebe čeká venku.
Chceš tu zůstat celou noc sám?
Musíš vylézt, ať můžu uklidit a jít domů.
Sang-tche.
Tak pojď. Půjdeme domů. Pojď ven.
- Tak pojď. Bože. - Ne, nechci jít.
Pojď ven. Bože!
Ale ne. Moje záda…
Ne, to ne.
Moje záda.
- Kde je Sang-tche? - Pak ho přivedu.
Neboj se o něj a běž. Prosím.
Omlouvám se, že vás obtěžuju.
Proč se omlouváš? Není proč.
Tak běž.
Kang-tche.
Nejez večeři a počkej na mě.
Až přijdu domů, udělám hovězí.
Půjdu párkrát s vámi, kdyby něco.
Určitě jsi všechno zapomněl?
Nepředstíráš?
Přestaň ho provokovat.
Vážně jsi
zapomněl, co jsem zač?
Tati.
Ty…
Proč…
jsi
ještě živá?
Umři.
Chcípni, ty…
Rychle.
Ty zrůdo!
- Přestaňte, pane Ko! - Chcípni, ty… zrůdo.
Rychle, pomozte mi!
Chcípni, ty… zrůdo.
Uklidněte ho.
Jsi zrůda.
Dobře ti tak. Neměla jsi sem chodit.
Slečno Koová, ta Malá mořská víla…
Ignorovala mě.
Asi mě nenávidí.
Ale ne.
Má na čele napsáno: „Promluv na mě a zabiju tě.“
To jsem neviděla.
Za to můžou tvoje léky.
Pojď si vzít pilulku.
AUTOBUSOVÁ ZASTÁVKA
Tak nepředstírej, že mě znáš a že mě chápeš.
Nic nevíš.
Pleteš se.
Ani do smrti mě nepochopíš.
Nevíš, jaká emoce se v tobě vaří.
Nemáš ani tušení.
Jsi úplně prázdná.
Jsi jen hlasitá.
Jako prázdná plechovka.
Ty mě taky až do smrti
nepochopíš.
ZOMBIE KLUK
„V malé vesnici se narodil chlapec.
Měl světlou pokožku
a velké oči.
Jak rostl,
jeho maminka zjistila,
že nemá žádné city.
Chtěl jen jíst, jako zombie.
Proto ho maminka zamkla ve sklepě,
aby ho ostatní vesničané neviděli.
A každou noc přivedla zvíře, aby ho nakrmila.
Vychovávala ho v tajnosti.
Jednou ukradla kuře.
Jindy zase prase.
A léta plynula.
Jednoho dne vypukla epidemie a vyhubila všechna zvířata
a připravila o život mnoho lidí.
Přeživší lidé
vesnici opustili.
Ale matka nemohla svého syna ponechat osudu.
Aby utišila jeho hlad,
uřízla si svou nohu a dala mu ji.
A pak svou ruku.
Dala mu všechny své údy.
A když zůstalo jen tělo,
naposled objala svého syna
- aby mohl pozřít vše, co z ní zbylo.“ - Pojď sem.
- To je zima. - Prší. Pojď sem.
- Tady, pojď sem. - Mami, počkej.
HARIMGAK
Pojď sem, Kang-tche.
Kang-tche, pojď.
„Chlapec oběma rukama
pevně objal tělo své matky
a poprvé v životě promluvil:
- ,Mami. - „Mami.
- Ty jsi… - Ty jsi…
…tak teplá.‘“
…tak teplá.“
Jsi jiná než ostatní.
Jsi výjimečná.
Jsi mé největší dílo.
Proč jsi ještě živá?
Co chlapec opravdu chtěl?
Utišit svůj hlad?
Nebo poznat lásku své maminky?
Venku hrozně leje.
Jsi v pořádku?
Ču-ri mi volala.
Abych za tebou zašel.
Dostal jsi zas facku?
Už dost. Tohle mě vážně štve.
Děláš to schválně?
Mimochodem, táta Ko Mun-jong ji škrtil. Byla to velká scéna.
Cože?
Kdy? Kdo to říkal?
Povídali si o tom pacienti, když jsem tam vezl objednávku.
Asi je viděla spousta lidí.
Musí ji vážně nenávidět, když ji chtěl uškrtit.
Nejspíš není při smyslech.
- Če-su. - Ano?
- Musím si půjčit tvou motorku. - Co? Vždyť prší.
Kang-tche! Počkej!
Do háje.
Proč tak vyvádí?
SPECIÁLNÍ PODĚKOVÁNÍ ZA CAMEO: KWAK TONG-JON
Líbím se ti?
Sakra.
V minulém životě jsi musel být sluha.
A já tvá paní.
No tak!
- Tak proč jsi na její straně? - Pusť.
Nevlastníš mě.
Chci na ni zapomenout.
Zachránila mi život,
ale já utekl.
Nudila jsem se, proto je tady.
Chceš si pro něj přijet? Jsme na prokletém zámku.