PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Jsi tak horký.
Mám hlad.
MOTEL BATES PARKOVIŠTĚ
Dobrý trik.
Je ti zima. Běž dovnitř a zahřej se.
- Tak jdeme. - Běž sama.
Dobrý den.
Bože.
Jste úplně promočení.
Na celou noc, nebo jen na pár hodin?
- No… - Jaký pokoj chcete?
Se zrcadly? Tematický?
- Nebo s kostýmy? - Ne.
Já…
Pojďte sem.
No tak, pojďte sem.
- Chcete výbavičku? - Prosím?
Křeslo lásky? Vibrační postel?
Co třeba pouta nebo bičík?
Když zaplatíte hotově, dám vám deset procent slevu.
Jdeme.
Co takhle pokoj s vířivkou zdarma?
- Pojď. Jdeme. - Ne.
Líbí se mi tady.
Pojď už. Vezmu tě domů.
- Nechci umrznout. - V našich pokojích je krásně teplo.
- Bydlíš daleko? - O to nejde.
Co tě to napadlo? Proč jsi vytáhl motorku do takového slejváku?
- Tak si vezmi taxíka. - Dej mi na něj peníze.
Neříkej mi…
Přesně tak. Nemám s sebou nic. Ani peněženku nebo telefon.
Takže kdybych tě nevyzvedl…
Šla bych v dešti celou noc jako blázen.
Můžeš prosím trochu přemýšlet? Nebuď tak impulzivní a zbrklá.
Co kdyby se ti něco stalo na té opuštěné silnici?
Jak můžeš jít úplně sama? Ničeho se nebojíš?
Kdyby se něco stalo…
Proč se zlobíš?
Koho zajímá, jestli chodím po nocích nebo dělám striptýz v dešti?
Proč se zlobíš?
Bál ses o mě?
Zlobíš se?
Bolí tě u srdce?
Líbím…
se ti?
Ptám se, protože nemám tušení.
Však víš.
Tak nepředstírej, že mě znáš a že mě chápeš.
Nic nevíš. Pleteš se.
Jsi úplně prázdná.
Jsi jen hlasitá.
Jako prázdná plechovka.
Jsem jen prázdná plechovka, která tě až do smrti nepochopí.
Co teď cítíš?
Mluv.
Proč mlčíš?
Jsi jen prázdná plechovka?
Já…
Jen to řekni.
Řekni, že ji miluješ.
Tak… vezmeme si pokoj.
Jen…
Stačí čistý a teplý pokoj.
Dělá to 50 000 wonů.
Co? Ty nemáš peníze?
Co tvůj telefon?
I moje máma by musela zaplatit.
Nashle.
Asi jsi odjel dost narychlo.
Vůbec jsi nepřemýšlel.
To nic.
Je přirozené, že se muži řídí svými pudy.
Nastartuj motorku.
Hej.
Tady na ulici je jeden laciný motel.
Můžete zaplatit pak. Běžte tam.
- Díky. - Za málo.
KAPITOLA 5: LOCIKA A PROKLETÝ ZÁMEK
Slez.
Zvláštní vkus…
Nejdřív se usuš.
Dej mi svoje oblečení, nechci dinosaury.
Fascinující.
Tohle ti stačí na všechny tvoje potřeby,
tady jíš, spíš a taky si ulevuješ?
Připomíná mi to zvířecí stáj.
Nepřipadáš si tady jako domestikované zvíře?
Co? Bylo to neslušné?
Běž se převléknout.
- Kde je tvůj bratr? - Dole.
- Nevolej ho. - Nebudu.
- Nechci, aby tu byl. - Žárlíš?
Nepřibližuj se k němu. Nikdy.
- To je varování? - Je mi jedno, co si myslíš.
Nech ho na pokoji.
On chce to samé?
Měla bych se ho zeptat přímo.
Co? Co se děje?
Co na mě tak zíráš?
- Jak vypadám? - Jsi fešák.
- Ne, myslím můj výraz. - Vypadáš nesnesitelně.
Co ti říká o mé náladě, pocitech a stavu?
To mě nezajímá.
Dobře se podívej na jejich tváře a zkus se do nich vcítit.
Uč se, i když tě to nezajímá.
Jestli nemáš žádné city, zapamatuj si je.
Alespoň se snaž, pokud nechceš žít sama až do smrti.
Nechci. Proč bych měla?
Udělej to, i když nechceš.
Nejsem autista.
- Jsem jen… - Nejsi ani zombie.
ZOMBIE KLUK
Dítě bez emocí. Jeho jedinou touhou bylo jídlo.
Co ale ve skutečnosti chtěl? Utišit svůj hlad?
Nebo cítit něčí teplo?
Jaká je odpověď?
Jídlo? Záleželo mu jen na utišení potřeb?
Teplo.
To skutečně chtěl. Nechtěl jen jíst.
To jsi chtěla naznačit.
- Vedle. - Vedle?
Přesně tak. Jsi vedle. Šlo jen o jídlo.
Je zombie, necítí žádné emoce.
Chtěl se jen nacpat, i když to byly údy jeho matky.
„Teplo“? Kravina.
To je jen odporná sebelítost lidí, jako jsi ty.
Nic mi nevnucuj.
Mám hlad. Dej mi něco k jídlu.
Než ti začnu ohlodávat údy.
Kdo lituje koho?
KDYŽ POUŽÍVÁŠ ŠAMPON, ZAPUMPUJ TŘIKRÁT
SANG-TCHE
KDYŽ SI ČISTÍŠ ZUBY, NEDĚLEJ TO DÉLE NEŽ 3 MINUTY
Pokrytče.
Proč… Proč mě nenávidí?
Sang-tche.
Prosím, běž!
Sang-tche.
Pořád se na mě zlobíš?
Promiň, že jsem na tebe křičel.
Už to nikdy neudělám.
Odpusť mi.
Sang-tche, prosím.
To musí bolet.
Ubližuješ si.
Dneska jsem dostal facku.
Takovou facku,
že mi krvácely dásně
a špatně jsem slyšel.
Mám napuchlý obličej, vypadám jako pan Lumpy.
- Co mám dělat? - „Pan Lumpy“?
Kde je pan Lumpy? Pan Lumpy.
Už nejsem napuchlý.
To snad ne.
Ty lháři. Jsi lhář. Lhář.
Lháři!
Lhát se nemá.
Je to podvod. Zatknou tě za lhaní.
Pinocchio lže. Pasáček taky lže.
A protože jsi mi lhal, zasloužíš vyhubovat.
Zasloužil bys na holou. Proč to děláš, když je to špatně?
Odpověz. Proč nic neříkáš?
Protože víš, že to bylo špatně. Bolí to?
Už jsi… už jsi jedl, že?
Pojď si sednout.
Máš radost, že jsi dostal?
Proč si o to pořád říkáš?
Děláš to schválně?
Zasloužil jsem si to.
Bože.
Tak jo, pojď se najíst.
Tak pojď.
Ne.
Co? Co se děje?
Nevadilo by, kdybych…
Máš tu někde manželku?
Jen svoji bytnou. Je jí 60.
To se pozná. Je zkušená kuchařka.
Tak už jez.
Chci u ní bydlet. Je výborná kuchařka.
- Co jíš doma? - Nic nejím.
Nemám maminku, co by mi dala svoje údy.
Ani u mě žádná kuchařka nebydlí.
Sakra.
PSYCHIATRICKÁ NEMOCNICE OK
Proč tu stojíš?
Neslyšela jsi ten zvuk?
Ne.
A už máme šťávu.
Slyšel jsem někoho broukat si písničku.
Jo, tohle.
Co znamená to „tohle“?
Ju Son-he ti nic neřekla?
Někdy po půlnoci slyšíme duchy si broukat
na konci chodby na druhém patře.
Jasně jsem to slyšela.
Co? Duch?
Jen něco plácla, že jo?
Nejsem si jistá.
Ju Son-he…
dokáže mluvit s duchy.
Cože?
Byla šamankou.
Počkej!
Uvařím kafe.
Na obchůzce jsem nic zvláštního neviděla.
Dobře, díky.
- Kde je… - Šel se umýt, aby se probral.
Vážně?
- Dáš si kafe? - Určitě, díky.
A Ko Te-hwanovy životní funkce?
Má pořád vysoký krevní tlak
a poruchy spánku.
Jo, a mimochodem…
Předtím na zahradě…
Ano?
Proč myslíte, že jí to udělal?
Některé komplikace po operaci
můžou vyústit v náhlé záchvaty vzteku.
Tady.
Ale co když ne?
Tak co? Chceš říct, že se ji snažil zabít?
Ne.
Chtěl žít.
Chci říct, že on nechtěl umřít.
Jestli byl tak agresivní, aby se ochránil…
Umřít!
Ču-ri.
Ano?
S Ko Mun-jong se znáte.
Budeme…
se kamarádit?
Nechtěla jsi to přiznat,
a to znamená, že spolu nevycházíte.
Jdi pryč, prosím!
A teď se
zeptej sama sebe.
Když jde o ty dva, dokážeš udržet své city stranou?
Nedopusť, aby ti protipřenos stál v cestě.
Jsi profesionál.
PROTIPŘENOS: SLOŽITÝ VZTAH TERAPEUTA S KLIENTEM
Pohni s tím a pojď si lehnout.
V minulém životě jsi musel být sluha.
A já tvá paní.
Tak usilovně pracuješ. Zezadu vypadáš k sežrání.
Chci říct, že vypadáš přežraný.
- Pardon. Přeřekla jsem se. - Vstávej.
Dám ti peníze na taxík.
Ne, budu dnes spát tady.
- Říká kdo? - Můžu si dělat, co chci.
- Vstávej. - Ne, spím tady.
- Vytáhnu tě. - Sám jsi mě přivezl.
Neříkal jsem, že tu můžeš spát. Tak pojď vstávat.
Oblékl jsi mě a nakrmil, teď mě nech spát.
- Nejsi dítě. Pojď. - Pusť mě, nebo budu křičet.
- No tak! - Sang-tche!
Kamaráde! Najíme se spolu!
Hej, proč… Bože, kam běžíš?
- Promiň, Če-su. - Sakra.
Proč jsi tak mokrej?
Mám u sebe teplo.
Hrozný teplo. Není ti teplo?
Máš návaly, nebo co?
Dneska se chováš divně.
Jak to myslíš?
Myslel jsem, že budeš jíst sám a tvářit se u toho hrozně smutně,
tak ti jdu dělat společnost.
- Už jsem po jídle. - Co? Už?
Ale tobě to vystydne. Běž dolů a najez se.
- Běž. - Něco se mi nezdá.
Dokonce i Sang-tcheho jsi nechal dole.
Protože jsi byl s ním.
- Ty vole, co to tam sám vyvádíš? - Hej!
Sakra, Če-su.
- Používáš násilí? - Ne.
- Máš docela páru. - Ne.
- Víš, kdo jsem, ne? - Jistě.
- Víš, ne? - Jistě.
- Tak si dávej pozor. - Dobře.
- Budu dole. Kdyby něco, zavolej. - Dobře, provedu.
Otevři.
Pusť mě dovnitř.
Můžeš otevřít?
Jen když mě tu necháš přespat.
- Nejdřív otevři, pak… - A ty mě vytáhneš ven.
Ne, to neudělám.
Vážně?
Jo, vážně. Nejdřív otevři.
Dobře.
Je otevřeno.
Takhle vypadáme jako Romeo a Julie.
Máš pravdu. Prokletí nepřátelé,
kteří se nikdy neměli setkat.
Ale měli. Byl to osud.
Jejich tragický osud je oba zabil.
Víš, proč oba zemřeli?
Protože Julie vypila odvar a usnula.
Kdyby ho vypili spolu, neumřeli by.
Takže usneme spolu, bok po boku.
Co to… To nedává smysl.
- Pusť mě dovnitř. - Přespím tady.
- Otevři dveře. - Lehni si vedle mě.
Otevři, nebo je vyrazím.
Co by na to řekl tvůj bráška?
Sang-tche!
Co? Praskla?
Jak mohla z ničeho nic prasknout trubka?
Mám jít nahoru a…
Ne, nemusíš. Nechoď nahoru.
Lekl jsem se.
- Asi je to stará trubka. - Je to špinavý.
- Zítra zavolám instalatéra. - Je ti často zima?
Pořád.
Je tu všude voda.
Budu celou noc uklízet.
Ne, nemusíš. Jen se postarej o Sang-tcheho.
Dobře. Díky, Če-su.
Jo. Dneska tě mám nejradši.
Otevři.
Jsi dobrý herec.
Proč ses nestal hercem?
Umíš lhát přesvědčivě.
Věřím ti to.
Můj bráška…
Sang-tche…
se vždycky dívá na můj obličej.
Mé oči,
tvar obočí,
koutky úst,
- a všechny vrásky na obličeji. - Je naštvaný.
Studuje můj výraz,
aby poznal moji náladu.
I když trpím nepopsatelnou bolestí
a jsem na dně,
můj bráška věří,
že jsem spokojený,
když se přinutím k úsměvu.
Jde mi jen o to, co si bráška myslí.
Nevadí, že je to přetvářka.
Usmát se…
není těžké.
- „Ty nemáš rozum. - Ty nemáš rozum.
- Tak moc žárlíš? - Tak moc žárlíš?
- Co ti je? - Co ti je?
- To není dobrý. - To není dobrý.
- Já ho znám. - Já ho znám.
- Bývá milý… - Bývá milý…
- …ale nesmí se naštvat. - …ale nesmí se naštvat.
- Tohle se mi vůbec nelíbí.“ - Tohle se mi vůbec nelíbí.
Ty hňupe!
Usměj se na mě.
Říkáš, že to není těžké. Usměj se.
Už spi. Je pozdě.
Takový jsi byl i jako dítě?
Viděla jsem fotku.
Předstíral jsi úsměv i jako malý kluk?
Nevím.
Nevzpomínám si.
A co ta dívka?
Ta, kterou jsi měl rád.
Říkal jsi, že ti ji moje oči připomínají.
Pořád na ni myslíš?
- Chybí ti? - Ne.
Chci na ni zapomenout.
Musela to být hrozná kráva.
Ne, naopak.
To já byl idiot.
Zachránila mi život,
ale já utekl.
Jako srab.
A od té doby
už jen utíkám.
Tak proč jsi pro mě přijel?
Běžel jsi za mnou, ne ode mě.
Už toho lituju.
Ale musím uznat,
ohromil jsi mě.
Co je…
Hej, Čong-tche!
Co? Co je to za zvuk?
- Zavolej sestru. Hned! - Co?
- Sakra. - Rychle!
Co se děje? Profesore Ko!
Co se děje?
Slyšíte mě?
Hrozně chrápe.
Če-su, chrápeš hrozně nahlas.
Če-su, jsi tak unavený?
Jsi unavený, protože jsi zdravý?
Jsi v pořádku, Če-su? Bože, ty chrápeš.
Moc nahlas.
ÚZKOST, ŠOK, NERVOZITA, DĚS
NENÁVIST, NUDA, HNĚV, NESPOKOJENOST
Bože.
Drahoušku, musíš být zničená.
Máš zadek sotva poloviční.
- Dobře. - Vezmu to nahoru.
Bože.
Ahoj.
Co tu děláš?
Jsem tu brzo, protože jsem tu přespala.
A co ty?
Přivyděláváš si rozvážením mléka?
Já tady bydlím.
To je náš dům.
Takže
to ty jsi navrhla,
aby se přestěhoval sem?
Přesně tak, doporučila jsem mu bydlení tady
a taky mu řekla o nemocnici.
Rozhodl se ale sám.
On se snad vrátil do Songdžinu kvůli tobě?
Máš ho ráda?
Máš. Řekla jsi mu to?
- Do toho ti nic není. - Já jo.
„Miluju tě.
Miluju tě!
Já tě miluju!“
Přesně tak. Dala jsem do toho všechno.
- Nelži. - Vážně.
Pořád se mě drží, jako by něco chtěl,
tak jsem mu dala, co chtěl.
Rozdáváš milodary?
Zlodějko.
- Prosím? - Nech si zajít chuť.
Byl vždycky můj.
Patří ti všechno, na co se podíváš?
A když ti to nepatří, zničíš to, aby nikdo další neměl šanci.
Trochu si s tím pohraješ a když se začneš nudit, zahodíš to.
Tomu říkáš „láska“?
Je to jen posedlost
a chamtivost.
Falešná mrcho.
Přede všemi jsi nesmělá, ale za jejich zády je pomlouváš.
Předstíráš, jak jsi milá, slabá a nevinná.
Proto jsi nikdy neměla ve škole kamarády. Chápeš to?
Ty jedna…
Zlá čarodějnice.
Chceš ránu?
- Táhni do pekla! - Co bereš?
- Co to… Musíš něco brát! - Ty…
- Pusť mě! - Ty!
Vážně, jsi sjetá?
- Hej! - Ty jedna malá…
Proto vždycky prohraješ.
- Do háje! - Zbláznila ses?
Ko Mun-jong!
Pusť ji.
Pusť.
- Co se tu děje? - Co to bylo za hluk?
Co se děje?
Ta mrcha mi vrazila jako první!
Dost.
Co? Proč si to mám vyžrat já?
Ta falešná mrcha si začala.
Je mi jedno, kdo si začal.
- Tak proč jsi na její straně? - Prosím?
„Ko Mun-jong“!
Křičel jsi jen moje jméno.
Nebuď dětinská a jeď domů.
Pojeď se mnou. Musíš se z téhle barabizny odstěhovat.
- Nenechám tě tady. - Starej se o svoje.
Já se rozhodnu, kde budu žít.
A ještě jedna věc.
Nevlastníš mě.
Co jsi všechno slyšel?
„Miluju tě.
Já tě miluju.“ A všechno potom.
Tady.
Je mi tě líto, tak ti platím
za lásku, co jsi mi prokázala.
Do háje.
Mrcha falešná.
Sang-tche, počkej! Sang-tche!
Sang-tche.
Sang-tche, já…
Trubky jsou v pořádku. Nic neprasklo. Všechno funguje.
Nic neprasklo, všechno funguje.
Nic neprasklo.
Nic neprasklo…
Sang-tche.
Mrzí mě to.
Lhal jsem.
Lhát se nemá. Když budeš lhát, půjdeš do pekla.
Slíbil jsi, že mi už nebudeš lhát.
Promiň, Sang-tche.
Už ti nikdy nebudu lhát.
Odpusť mi tentokrát.
Slečna Ko Mun-jong…
Proč na sobě měla to oblečení?
- Co? - Džínovou košili a to tričko.
„Hodí se ke všemu.“ Koupil sis ji
v Bomul Martu. Stála 9 900 wonů ve výprodeji jedna plus jedna zdarma.
Je tvoje. Vím, že je to tvoje oblečení.
Půjčil jsem jí ho. Včera v noci pršelo.
Měla mokré oblečení, půjčil jsem jí svoje.
- A co moje oblečení? - Prosím?
Taky mám… Mám hodně hezkého oblečení.
Až přijde příště, půjčím jí tvoje. Něco s dinosaurem.
To s ultrasaurem. Cena 27 000 wonů.
To je víc než 9 900 wonů.
I když vyšší cena neznamená vyšší kvalitu.
Dobře, příště si vezme tohle.
Slibuju.
Ano?
No tak, Sang-tche.
Vstávej a najez se.
Potřebuješ sílu, abys mohla brečet podle libosti.
Vstávej!
Nemám chuť na jídlo.
To je ona, že jo?
Ta kamarádka, kterou jsi přivedla, když jsem ještě měla bistro.
Nikdy nebyla „kamarádka“.
Vytrhala ti hodně vlasů?
Prohrála jsi?
Proto brečíš?
Ko Mun-jong…
Křičel jen její jméno.
Zíral na ni a na mě se ani nepodíval.
Se mnou vždycky mluví slušně,
ale s ní úplně jinak.
A kvůli tomu brečíš jako želva?
Máme k sobě blíž.
Proč mi říká Ču-ri tak uctivě,
a proč ona…
Proč jí říká „Ko Mun-jong“?
A pak to oblečení. Kupovali jsme ho společně ve výprodeji.
Nemůžu uvěřit, že jí ho dal.
A spala v jeho pokoji…
Jak ji mohl nechat u sebe přespat?
Říkal, že měl nějaký problém.
Ty víš, že by si nikdy netahal holku domů,
za zády svého brášky.
Neboj se. Tvoje šance přijde.
Mami, jak to víš?
Co? Že jsi do Kang-tcheho zamilovaná?
Všichni to tady vědí. Pojď se najíst.
Proč to dusíš v sobě?
Po tom, co se stalo, bys mu to měla říct.
- A když mě odmítne? - Nenech se odbýt.
A když uteče?
Pronásleduj ho až na konec světa.
Já musela udělat to samé, abych tě přivedla na tento svět.
Ham.
Ale musím uznat, že Mun-jong dorostla do krásy.
To určitě!
Není krásná.
NOVÉ VEŘEJNÉ LÁZNĚ SONGDŽIN
Můžeš vzít ten telefon?
Bože.
- Haló? - Pane I.
- Máme problém. - Poslouchej.
Pokud nejde o život, tak mě to nezajímá.
Všichni umřeme.
Co?
A když čtete něčí knihy,
snadno poznáte, co si spisovatel myslí a co cítí.
Takže asi víte, co bude následovat.
Ale i já vám můžu ublížit hrotem pera.
Sbohem.
Utrpěl krvácení do mozku
a probudil se za dva dny.
Tak proto Sebevražedný atentátník mlčel.
Pane, podívejte se.
Požaduje obrovskou sumu jako kompenzaci.
Když mu to nedáme,
slečna Koová skončí ve vězení nebo jí to zničí kariéru.
Co budeme dělat?
Ověřte, kolik peněz máme…
Nebo ne. Ať sem přijde manažer účetního oddělení.
Dal nedávno výpověď a nebere nám telefony.
Proč jsi mi to neřekla dřív?
Neptal jste se.
Pane, volají z tiskárny a distribučního skladu,
ptají se na nezaplacené faktury.
Pane, jak to šlo v Songdžinu?
- Pracuje na další knížce? - Bude to v pořádku?
- Pane I! - Pane I!
- Proberte se! - Pane I!
- Pane I!
- Bože, pane I! - Pane.
Pane I.
- Jste v pořádku, pane? - Buďte teď zticha.
Dejte mi chvíli.
To ne.
Sung-dže.
Ano?
Chodíš na túry?
Ano.
Byla jsem předsedkyní turistického klubu.
ZAVŘENO
Spal jsi s ní?
Chodíte spolu?
Máš ji rád?
Už jsi na mol?
Tak proč jsi pro ni jel s Albertem v dešti?
Proč jsi ji vzal domů, když ji ani nemáš rád?
Proč jsi ji nechal přespat?
Charita? Nebo ti to diktuje tvoje víra?
To pivo je mizerný.
Kang-tche, co blázníš.
- Umřeš v rozprku. - Říká se v rozpuku.
Měl by sis dávat pozor.
Copak jsi už zapomněl?
Když jste se poprvé viděli, pořezala tě nožem.
To je pravda.
Ty na to vzpomínáš? Nebo ti to snad chybí?
- O čem to mluvíš? - Hej.
Šílenci se neřídí logikou.
Když jim hrábne, stanou se z nich monstra.
Podívej se. Tahle jizva ti to bude připomínat.
Příště to nemusí být ruka. Sakra…
Mohla by ti jít po krku.
Máš pravdu.
Měl bych se jí vyhýbat, co?
No jistě. Ruce pryč.
A držet se jí z očí.
Přesně. Ani se nepřibližuj.
Če-su, jde o to,
že poslední dobou zapomínám.
- Na co zapomínáš? - Na všechno.
Na jizvy.
Na motýly.
Dokonce i na Sang-tcheho.
Někdy zapomínám na všechno.
Takže…
bys mi to měl
čas od času připomenout,
abych se vzpamatoval.
Dobře.
Oukej, chápu. A přestaň se culit.
Proč?
- Vypadám jako Joker? - Ne.
Vypadáš jako Chucky.
NEZAVŘENO
Je mi tě líto, tak ti platím
za lásku, co jsi mi prokázala.
Na taxíka to bude stačit.
Do háje.
Dal mi peníze, aby se mě zbavil?
Nestojím za víc než 30 000 wonů?
Žije jako žebrák.
Kretén jeden lakomej! Jak se opovažuje?
Sakra.
Kretén lakomej!
Kretén lakomej.
Sakra.
Proč je tak vrtkavý? Nevyznám se v něm.
Má poruchu osobnosti nebo co?
Sang-tche, spíš?
Sang-tche, koho máš radši? Mě nebo Ko Mun-jong?
Mám radši tebe.
Jsi moje všechno.
Kdo je to?
Mun-jong.
Jsme v prdeli.
Co tady dělá ona?
Jsem tady,
protože mě pan I vylákal lstí.
Zadlužil jsem budovu firmy,
zaplatil jsem Sebevražednému atentátníkovi jeho kompenzaci,
zaplatil dlužné platy a odstupné a zaplatil jsem
dlužné faktury všem subdodavatelům.
A teď jsem na mizině.
Já odstupné nedostala.
Koupil jste mi jen kufr a řekl, že pojedeme na služební cestu.
- Jste podvodník? - Hej!
Vzal jsem tě, abych převzal zodpovědnost za tvou budoucnost.
A jak to uděláte, když jste zbankrotoval?
Nezbankrotoval jsem.
Ještě mám Ko Mun-jong. Je moje naděje.
Že jo?
Vypadněte.
To je otrava.
- Mun-jong. - Proč tě mám
tahat z průšvihu zrovna já?
No tak. Copak nevíš, kdo může za…
Ty za to můžeš.
Ano, přesně tak.
Protože jsem byl neschopný ředitel.
- Je to moje chyba. - Neschopný kretén.
A teď běžte.
Mun-jong, nech toho.
Dovol mi zůstat s tebou, pomůžu ti vydávat tvé knihy.
Dřív jsi chtěla, abych s tebou žil.
Nevzpomínáš?
Neutekl jsi?
Nastěhuje se sem někdo jiný.
Kdo?
To snad ne.
PSYCHIATRICKÁ NEMOCNICE OK
Mladíku.
Haló, mladíku.
Děkuji.
Posledních pár dnů vás sleduji.
Všimla jsem si, jaký jste fešák.
Jste kus chlapa a vypadáte zodpovědně.
ZAMĚSTNANECKÝ PRŮKAZ
„Mun Kang-tche“?
Krásné jméno.
Kolik je vám?
Je mi 30 let.
Co dělají vaši rodiče?
Jsou mrtví.
Oba?
Božíčku.
Máte přítelkyni?
Ne.
A co sestřička, která je do vás zamilovaná?
Prosím?
Výborně.
Jak to myslíte?
Chtěla bych vám představit slečnu, která by se k vám hodila.
Ne, to nemusíte.
Ne kvůli tomu, že je to moje dcera.
Je skvělá partie.
Až mě přijde navštívit, musíte se seznámit.
Budu o tom přemýšlet.
Musím zpátky do práce.
Dejte mi vědět, jestli si to rozmyslíte.
Hodila by se k vám.
To není ono.
Ne.
To není ono.
Co třeba zelená?
Bože, ne.
Tahle?
No pane.
První krok je vždycky nejtěžší.
Stačí udělat první krok, pak to bude všechno snazší.
A teď mi ukaž, co v tobě je.
Ne. To není správně!
Ne!
- Promiň. - Proč to děláte?
- Mrzí mě to. - Špatně.
- Pojďte sem. - Už to neudělám.
- Sang-tche. - To nemůžete.
Ředitel taky není úplně normální. Co myslíš?
Proč zase brečíš?
- Slíbila jsi, že nebudeš. - Zkazil jste to.
- A-rum. - Protože závidím.
Taky chci hrát na honěnou.
Dej mi ruku. Půjdeme pro léky.
- Dostanete za vyučenou. - Ne!
Chcete za vyučenou?
Je legrační, jak někteří nenosí pyžamo, i když by měli.
- Proč jste to udělal? - Bože.
Dostanete za vyučenou!
Slečno Koová.
Jak vám je?
Nic moc. Proč jste volal?
Slyšel jsem, co udělal váš otec. Moc mě to mrzí.
Vždyť vy jste mě neškrtil.
Byl jsem to ale já, kdo vám navrhl procházky.
V tom případě to byla jen nehoda. Nemusíte se omlouvat.
Uděláme to takhle.
Vy můžete škrtit mě. Prosím.
Blázen stará.
Slyšela jste ducha si broukat?
Jo.
Nevíte náhodou, v kolik hodin to včera bylo?
Nevím.
Ani nevím, co je dnes za den.
Slyšela jsem to cestou na záchod.
Neviděla jste náhodou někoho před pokojem 203
nebo na chodbě?
Říkala, že si broukal duch, takže to byl asi duch.
Slečno Namová.
Vážně věříte jejím povídačkám?
Nejsou to povídačky.
Přísahám, slyšela jsem to.
Říká se tomu sluchová halucinace. A je to důkaz, že jsi blázen.
Nejsem blázen.
Jsem si jistá, že jste něco slyšela.
Takže říkáte, že jsem blázen já?
Když tu tak stojíme,
připomíná mi to staré časy.
Vzpomínáš, co jsi mi řekl,
když jsem brečela na střeše nemocnice Jongnim,
když mi nafackoval pacient?
„Vraž mi jednu, ať se ti uleví.“
Nevěděl jsem, že mi ji vrazíš.
Přeskočilo mi. Nevím, proč jsem to udělala.
Ale díky tomu jsme se sblížili, ne?
Nebo ne?
Nejsme si blízcí?
Ču-ri.
Chceš mi ji zase vrazit?
Proč?
Protože cítím, že se brzo naštveš.
Už mě
odmítáš?
Nech si svoje city…
pro někoho jiného.
Já si je nezasloužím.
Protože…
stejně odjedeš?
Na tom nesejde. Jen…
Dovol mi, abych tě měla ráda. To mi stačí.
Udělej mi laskavost.
Doufám,
že neutečeš,
protože jsem nesnesitelná.
Pokud ano,
tak by mi bylo hrozně smutno…
a do breku.
Dokud budeš v Songdžinu,
tak zůstaň u nás.
Máma vás má ráda.
A…
Sang-tchemu se u nás taky líbí.
Prosím, udělej to pro mě.
O Či-wang je zlý.
O Či-wang.
O Či-wang… O Či-wang je zlý člověk.
Možná je doktor, ale je zlý člověk.
O Či-wang je rychlý. A zlý.
Musí se naučit slušně chovat. Korejci by měli být gentlemani.
Sang-tche.
- Chceš se pobavit? - Jo.
SPRÁVA OBJEKTU KONTROLNÍ SEZNAM
Volané číslo je dočasně nedostupné.
Zanechte zprávu…
Kolik… kolik stálo tohle auto?
Víc než milion wonů? Dva miliony?
Stojí 100 až 1 000krát víc.
Kolik… kolik peněz máte? Jste bohatá?
Jsem 100 až 1 000krát bohatší než ty.
Asi máš rád peníze.
Jo. Mám… mám rád peníze. Peníze, auta
a taky vás.
Vás mám 100 až 12 000krát radši.
Kam jedeme? Venku je tma.
Kam šel?
Už mám zase službu.
Hledáš bráchu?
Viděli jste ho?
Odjel se slečnou Koovou.
Co tu dělala? Dneska neučila.
Nevím.
Můžu
se tě dotknout?
No teda.
- Líbí se ti to? - Jo.
- Líbí se ti tady? - Jo.
- Chceš se sem přistěhovat? - Jo.
- Tak tohle podepiš. - Dobře.
SMLOUVA O DÍLO
Kde je můj bratr?
Je se mnou.
Varoval jsem tě,
aby ses držela od bráchy dál.
Zaměstnanec bude žít…
Zaměstnanec bude žít v zaměstnavatelově…
- Nudila jsem se, proto je tady. - …domě…
Chceš si pro něj přijet?
Kde jste?
Jsme na prokletém zámku.
Dobře.
Víš vůbec, kde to je?
Jo, vím.
Jak?
- Protože jsem tam byl. - Co?
V den, kdy jsi mě zachránila
a já od tebe utekl.
Takže chceš říct,
že jsi to věděl?
Jedu tam.
Sang-tche.
Chceš vyprávět starý příběh?
Ano.
Před dávnými časy žila v prokletém zámku
uprostřed hlubokých lesů
malá dívka.
Její maminka jí vždycky říkala,
že je příliš výjimečná,
aby žila mezi ostatními mimo zámek.
Maminka říkala dceři,
že musí žít uvnitř zámku.
Malá dívka
se tam ale cítila jako ve vězení.
Každou noc se proto modlila k měsíci.
„Prosím,
sešli mi krásného prince, který mě odsud vysvobodí.“
„Přijde dnes?
Přijde zítra?“
Dívenka
na svého prince čekala každý den.
Předtím jsem…
Zmiz.
SPECIÁLNÍ PODĚKOVÁNÍ ZA CAMEO: ČONG SANG-HUN
Pojďme žít spolu.
Tohle je teď náš dům.
Tohle není náš dům!
Je můj! Ne! Je můj!
Kang-tche.
Staral ses o něj dobře.
Teď ho nech, ať si dělá, co chce.
Ne, já jsem proti!
Děláš problémy a neumíš se
sama ovládat. Jak se postaráš o něj?
Sang-tche, už jsi slyšel příběh o Modrovousovi?
Překlad titulků: Jan Tvrdík