ORIGINALNA NETFLIX SERIJA
Tako si topao.
Gladna sam.
BATES MOTEL PARKIRALIŠTE
Dobra odluka.
Hladno ti je, idi unutra i ugrij se.
-U redu, učinimo tako. -Sama.
Zdravo.
Moj Bože.
Oboje ste pokisli do kože.
Za cijelu noć ili samo nekoliko sati?
-Pa… -Koju biste sobu?
Sa zrcalima? Tematsku sobu?
-Ili s kostimima? -Ne.
Dobro…
Dođite ovamo.
Dođite ovamo. Dođite.
-Želite li kakve dodatke? -Molim?
Ljubavnu stolicu? Vibrirajući krevet?
A lisice ili bič?
Dat ću vam deset posto popusta na gotovinu.
Idemo.
A hidromasažna kada? Bez doplate. Nikom ni riječi.
-Hajde. Idemo. -Ne.
Sviđa mi se ovo mjesto.
Hajde. Odvest ću te kući.
-Ne želim se smrznuti. -Naše su sobe jako tople.
-Živiš li daleko? -Nije riječ o tome.
Što si mislio? Zašto s motociklom na ovakvu kišu?
-Onda jednostavno uzmi taksi. -Daj mi novac za vožnju.
Hej, nemoj mi reći…
Da. Nisam ponijela ništa. Čak ni novčanik ni mobitel.
Onda da te ja nisam sreo…
Cijelu bih noć hodala po kiši, kao luđakinja.
Možeš li prvo promisliti, a onda raditi? Ne budi impulzivna i nesmotrena.
A da ti se što dogodilo na mračnom, zabačenom putu?
Kako si mogla samo uporno hodati posve sama? Nemaš straha.
Da se što loše zbilo…
Zašto se ljutiš?
Koga briga hodam li cijelu noć ili radim striptiz na kiši?
Zašto se uzrujavaš?
Jesi li bio zabrinut?
Jesi li uzrujan?
Boli li te srce?
Sviđam…
li ti se?
Dobro, pitam jer stvarno nemam pojma.
To znaš.
Zato bolje da se ne ponašaš kao da znaš i razumiješ sve o meni
kad ne znaš ništa. Ne živi u zabludi.
Sva si prazna iznutra.
Samo si glasna.
Kao prazna limenka.
Ja sam prazna limenka što neće razumjeti tvoje osjećaje dok ne umrem.
Što sad osjećaš?
Reci mi.
Zašto si tako utihnuo?
Jesi li i ti prazna limenka?
Ja…
Samo reci to.
Reci joj da je voliš.
Mi… uzet ćemo sobu.
Samo…
Dovoljno je da je čista i topla.
To je 50 000 wona.
Što? Nemaš novca uza se?
A što s telefonom?
Čak i moja majka mora platiti odmah.
Doviđenja.
Valjda si istrčao iz kuće u žurbi.
U tolikoj žurbi da nisi mogao najprije promisliti.
U redu je.
U muškoj je prirodi djelovati instinktivno.
Idi upaliti motocikl.
Hej.
Ima jeftin motel dolje niz ulicu.
Može se platiti poslije. Pođite tamo.
-Hvala. -Nema na čemu.
POGLAVLJE 5 ZLATOKOSA I UKLETI DVORAC
Silazi.
Okus mu je tako…
Osuši se prvo s tim.
Daj mi svoju odjeću. Ne volim dinosaure.
Ovo je fascinantno.
O svemu se možeš pobrinuti u ovome prostoru,
od jela i spavanja do nužde?
Ovo me podsjeća na štalu za životinje.
Ne osjećaš li se kao domaća životinja živeći ovdje?
Što? Je li to bilo nepristojno?
Idi se presvući.
-Gdje ti je brat? -Dolje, niz stepenice.
-Nemoj ga zvati ovamo. -Neću.
-Ne želim te blizu njemu. -Jesi li ljubomoran?
Ne prilazi mu, nikad.
-To je upozorenje? -Misli što god hoćeš.
Samo ga se kloni.
Hoće li on htjeti isto?
Trebala bih ga izravno pitati.
Što? Što je?
Što je s tim pogledom?
-Što ti moje lice kaže? -Da si zgodan.
-Ne, moj izraz lica. -Izgledaš odbojno.
Što ti kaže o mom raspoloženju, osjećajima, unutarnjem stanju?
Ne zanima me.
Dobro pogledaj njihova lica i pokušaj pročitati emocije.
Nauči, čak i ako te ne zanima.
Ako ne voliš osjetiti emocije, samo ih zapamti.
Bar se potrudi osim ako nećeš zauvijek živjeti sama.
Ne želim. Zašto bih?
Moraš, čak i ako ne želiš.
Nisam autistična.
-Samo sam malo… -Nisi ni zombi-dijete.
ZOMBI-DIJETE
Dijete bez osjećaja. Imalo je samo želju za hranom.
Ali što misliš da je on zapravo htio? Utažiti glad?
Ili osjetiti nečiju toplinu?
Što misliš koji je odgovor?
Hrana? Je li to sve što je bilo važno?
Toplina.
To je istinski htio. Nije htio samo da ga se hrani.
To si htjela poručiti.
-Varaš se. -Varam se?
Da. Varaš se. Bila je važna samo hrana.
On je zombi i nema osjećaja.
Htio je napuniti trbuh, makar s udovima svoje majke.
„Toplina“? Sranje.
To je samo odvratno sažaljenje sentimentalaca poput tebe.
Stavljaš mi riječi u usta.
Gladna sam. Daj mi nešto jesti.
Prije nego ti počnem jesti udove.
Tko žali koga?
ŠAMPON ISTISNI 3 PUTA
SANG-TAE
ZUBE ČETKAJ NAJVIŠE 3 MINUTE
Licemjer.
Zašto… Zašto me mrzi?
Sang-tae.
Poslušaj me, molim te!
Sang-tae.
Još si ljut na mene?
Žao mi je što sam vikao na tebe.
Neću to više ponoviti.
Oprosti mi.
Molim te.
To mora boljeti.
Ozljeđuješ se.
Danas me netko ošamario.
Šamar je bio toliko jak
da su mi desni prokrvarile
i čak ne mogu ni dobro čuti.
Lice mi je nateklo, pa sad izgledam kao g. Lumpy.
-Što da radim? -„G. Lumpy”?
Gdje je g. Lumpy? G. Lumpy.
Otekline su mi splasnule.
Bože, ne mogu vjerovati.
Lažljivče. Ti si lažljivac. Lažljivče.
Lažljivac!
Laganje je loše.
To je prevara. Policajci će doći po tebe.
Pinokio je zao. Dječak pastir također je zao.
Budući da si lagao, zaslužuješ da te izgrdim.
Dobit ćeš po guzi. Hoćeš li i dalje to raditi kad znaš da je loše?
Odgovori mi. Zašto si tako tih?
Zato što znaš da je loše to što si učinio. Boli li?
Jesi li… Nisi još jeo, je li tako?
Dođi sjesti.
Sretan si što si dobio po guzi?
Zašto nastavljaš izazivati?
Radiš li to namjerno?
Dobio sam što sam zaslužio.
Isuse.
U redu. Dođi i jedi.
Hajde.
Ne.
Što? Što je?
Pa, bi li vam smetalo…
Kriješ li svoju suprugu negdje u kući?
Ne, to mi je gazdarica, ima preko 60.
Vidi se. Čini se da je iskusna kuharica.
Samo jedi.
Želim živjeti s tom gospođom. Izvrsno kuha.
-Što jedeš kod kuće? -Ne jedem ništa.
Nemam majku koja bi mi dala svoje udove.
Ni kućnog kuhara, za razliku od tebe.
Kvragu.
PSIHIJATRIJSKA BOLNICA „OK”
Zašto stojiš tu?
Zar nisi upravo čula onaj zvuk?
Ne.
Došla je struja.
Čuo sam kako netko pjevuši pjesmu od tamo.
Oh, to.
Što je „to” točno?
Nije li ti gđa Yoo Seon-hae rekla?
Nekad poslije ponoći možeš čuti duha kako pjevuši pjesmu
na kraju hodnika na drugom katu.
Jasno sam ga čula.
Što? Duha?
Vjerojatno je govorila besmislice.
Pa, nisam sigurna.
Gđa Yoo Seon-hae…
zarađivala je za život komunicirajući s duhovima.
Što?
Bila je šamanica.
Pričekaj!
Trebam skuhati kavu.
Nisam vidjela ništa neobična tijekom obilazaka.
U redu, hvala.
-Gdje je… -Umiva si lice da se razbudi…
Jesi li sigurna?
-Hoćeš li kave? -Može, hvala vam.
Kakve su vitalne funkcije g. Koa?
Krvni tlak i dalje je povišen
i ima neke poremećaje u spavanju.
Dobro, usput…
Onaj put u vrtu…
Da?
Zašto je napravio ono svojoj kćeri?
Komplikacije nakon operacije
nekad mogu dovesti do agresivnih ispada, znaš.
Izvoli.
Što ako nije riječ o tome?
O čemu je onda? Kažeš da ju je napao da je ubije?
Ne.
Nego da živi.
Hoću reći, zato što nije želio umrijeti.
Ako je postao tako agresivan da zaštiti sebe…
Umri!
Nam Ju-ri.
Da?
Rekla si da se ti i gđa Ko Mun-yeong poznajete.
Hoćemo li…
biti prijateljice?
Ali pokušala si to skriti,
što znači da baš i niste u dobrim odnosima.
Odlazi, molim te!
Zato,
zapitaj se ovo.
Zar ne možeš odvojiti osobne osjećaje od posla?
Ne smiješ dati da te omete kontratransfer.
Ti si profesionalac, znaš?
KONTRATRANSFER: EMOTIVNO POVEZIVANJE S KLIJENTOM
Završi to brzo i legni ovdje.
Mora da si bio sluga u prošlom životu.
A ja gospodarica.
Gle kako naporno radiš. Izgledaš slatko s leđa.
Hoću reći, izgledaš skladno, ne „slatko“.
-Oprosti. To je bio lapsus. -Digni se.
Dat ću ti za taksi, pa otiđi kući.
Ne, spavat ću ovdje večeras.
-Tko kaže da smiješ? -Radim kako mi se hoće.
-Digni se. -Ne, spavat ću ovdje.
-Odvući ću te van. -Ti si me doveo.
Nisam rekao da možeš prespavati. Hajde, diži se.
Obukao si me, nahranio, sad daj da prespavam.
-Nisi novorođenče. Pusti. -Pusti me ili ću vrištati.
-Izlazi! -Sang-tae!
Hej, stari! Večerajmo zajedno!
Hej, zašto… Zašto si izašao?
-Oprosti, Jae-su. -Isuse.
Hej, zašto si prekriven znojem?
Oh, u sobi mi je jako vruće.
Bože, tako mi je vruće. Tebi nije vruće?
Hej, zar imaš vrućicu?
Danas se ponašaš tako čudno.
Kako to misliš?
Mislio sam da bi vjerojatno jeo sam i tužan,
pa sam ti došao raditi društvo.
-Oh, već sam pojeo. -Što? Već?
Da. Ohladit će ti se jelo. Idi dolje i pojedi prvo.
-Hajde. -Hej, nešto je sumnjivo ovdje.
Čak si i Sang-taea ostavio dolje.
Zato što si ti bio s njim.
-Kretenu jedan, što radiš sasvim sam? -Hej!
Bože, Jae-su.
-Služiš se silom? -Ne.
-Dosta si jak. -Ne.
-Znaš tko sam ja, zar ne? -Da, naravno.
-Znaš, je li? -Da, naravno.
-Bolje se pazi. -U redu.
-Bit ću dolje. Zovi ako bude potrebe. -U redu, hoću.
Otvori.
Pusti me unutra.
Možeš li me pustiti unutra?
Naravno, ako mi daš da prespavam.
-Prvo otvori vrata. Onda… -Onda ćeš me odvući.
Ne, neću to napraviti.
Doista?
Da, doista. Prvo otvori vrata.
U redu.
Evo, ovo je otvoreno.
Izgledamo kao Romeo i Julia, zureći ovako jedno u drugo.
U pravu si. Zlosretni smrtni neprijatelji
koji se nikad nisu trebali sresti.
Ne, bilo im je suđeno. Bila je sudbina.
Tragična sudbina ubila ih je oboje.
Znaš li zašto su oboje umrli?
Zato što je samo Julija popila napitak za spavanje.
Da su ga popili zajedno, ne bi umrli.
Zato zaspimo zajedno, jedno uz drugo.
Što zaboga… Tvoja logika nema smisla.
-Pusti me unutra. -Spavat ću ovdje.
-Otvori vrata. -Spavaj uza me.
Otvori prije nego provalim.
A da nam se tvoj brat pridruži?
Sang-tae!
Što? Pukla je?
Zašto bi cijev pukla iz čista mira?
Da dođem i pogledam…
Ne, ne treba. Nemoj dolaziti gore.
Bože, prepao si me.
-Valjda zato što je cijev stara. -Prljava je.
-Trebao bih nazvati vodoinstalatera. -Često dobiješ prehladu?
Stalno.
Voda je posvuda.
Trebao bih svu noć čistiti.
Ne, u redu je. Samo se pobrini o Sang-taeu umjesto mene.
U redu. Hvala, Jae-su.
Da. Danas si moj miljenik.
Otvori vrata.
Dobar si glumac.
Kako si postao njegovatelj, a ne glumac?
Tvoje laži odišu iskrenošću.
Tjeraju me da im povjerujem.
Moj brat…
Sang-tae…
stalno gleda u moje lice.
U moje oči,
položaj obrva,
kutove usana
-i u svaku boru na mom licu. -Ljut je.
Proučava moje lice…
da shvati moje raspoloženje.
Čak i ako me nesnosno boli
i krajnje sam shrvan,
moj brat vjeruje…
da sam sretan…
ako se prisilim na osmijeh.
Sve o čemu brinem jest što moj brat misli.
U redu je makar bilo i lažno.
Nabaciti smiješak
nije teško.
-„Nemaš nimalo zdravog razuma. -Nemaš nimalo zdravog razuma.
-Toliko si ljubomoran? -Toliko si ljubomoran?
-Što ti je? -Što ti je?
-Ovo nije dobro. -Ovo nije dobro.
-Znam kako je. -Znam kako je.
-Obično je drag, -Obično je drag,
-ali izgubi kontrolu kad je bijesan. -ali izgubi kontrolu kad je bijesan.
-Imam loš predosjećaj za danas.” -Imam loš predosjećaj za danas.
Kretenu jedan!
Onda mi se osmjehni.
Rekao si da nije teško. Osmjehni se.
Samo spavaj. Kasno je.
Jesi li bio takav i kao dječak?
Vidjela sam ti sliku.
Jesi li nosio lažni smiješak čak i kad si bio mali?
Ne znam.
Ne sjećam se.
Što je onda s onom ženom?
Ženom koja ti je bila draga.
Rekao si da te moje oči sjećaju na nju.
Pomisliš li još na nju?
-Nedostaje li ti? -Ne.
Želim je zaboraviti.
Mora da je bila prava kuja.
Ne, baš naprotiv.
Ja sam ispao kreten.
Spasila mi je život,
ali sam pobjegao.
Kao kukavica.
I u bijegu sam…
sve od tada.
Zašto si me onda pokupio?
Pohrlio si k meni umjesto da bježiš.
Da. Sad žalim zbog toga.
Ali moram reći…
bila sam prilično očarana.
Što je…
Hej, Jeong-tae!
Što? Što je? Kakav je to zvuk?
-Zovi sestru. Sestro! -Što?
-Kvragu. -Požuri!
Što nije u redu? Profesore Ko!
Što nije u redu?
Možete li me čuti?
Bože, tako je glasan.
Jae-su, hrčeš tako glasno.
Jae-su, zar si toliko umoran?
Umoran si jer si zdrav, je li tako?
Jesi li dobro, Jae-su? Bože, preglasan si.
Zaista preglasan.
TJESKOBAN, ŠOKIRAN, NERVOZAN, PRESTRAŠEN
MRŽNJA, UZRUJAN, LJUT, NEPOŠTENO
Oh, čovječe.
Moja draga kćeri, mora da si iscrpljena.
Guzica ti se prepolovila.
-U redu. -Ponijet ću ovo gore.
Bože.
Hej.
Što ti radiš ovdje?
Očito, ovdje sam spavala.
A ti?
Honorarno dostavljaš mlijeko?
Ne, živim ovdje.
Ovo je moja kuća.
Dakle,
ti si ta koja je predložila
da se useli u ovu kuću?
Tako je. Preporučila sam mu to
i također mu rekla za bolnicu.
Ali izbor je bio njegov.
Zvuči kao da govoriš kako se vratio u Seongjin zbog tebe?
Sviđa li ti se?
Sviđa. Jesi li mu rekla?
-Ne tiče te se. -Ja jesam.
„Volim te.
Volim te!
Kažem, volim te!”
Tako. Najstrastvenije što mogu.
-Ne laži. -Zbilja jesam.
Samo se lijepio za mene kao da želi nešto od mene,
pa sam mu to i dala.
Daješ milostinju ili što?
Lopove.
-Što? -Ne slini za njim.
Uvijek je bio moj.
Je li sve tvoje čim ti zapne za oko?
Ako što ne možeš učiniti svojim, spremna si to i uništiti da ga se dočepaš.
Onda se igraš time i baciš ga kad ti dosadi.
Ti to zoveš „ljubavlju”?
To je samo opsjednutost
i pohlepa.
Dvolična kujo.
Ogovaraš ljude kao luda, a tako si prijetvorna pred njima.
Uvijek se praviš draga, nemoćna i nevina.
Zbog toga nisi imala prijatelja u školi. Shvaćaš li sad?
Luda…
Zla vještice.
Imaš želju za smrću?
-Bože, idi kvragu! -Hej, jesi li na nečemu?
-Koji… Sigurno si na nečemu! -Ti…
-Hej, pusti! -Ti!
Zaista, jesi li drogirana?
-Hej! -Zašto ti maleno…
Zato nikad ne uspiješ.
-Prokleta bila! -Jesi li sišla s uma?
Ko Mun-yeong!
Pusti je.
Pusti.
-Što se događa? -Kakva je to buka?
Što se događa?
Čekaj, ta me kuja prva udarila!
Dosta.
Što? Zašto meni sereš zbog ovoga?
Dvolična kuja prva me udarila.
Ne zanima me tko je počeo.
-Zašto si na njezinoj strani? -Na njezinoj strani?
„Ko Mun-yeong!”
Samo si moje ime vikao.
Ne budi djetinjasta. Idi kući.
Pođi sa mnom. Trebaš se smjesta iseliti iz tog kućerka.
-Ne mogu te ostaviti ovdje. -Brini svoju brigu.
Moja je odluka gdje ću živjeti.
I samo još nešto.
Ne posjeduješ me.
Koliko si čuo?
„Volim te.
Volim te.” Odatle.
Evo.
Novcem ti plaćam
ljubav koju si mi pokazala iz sažaljenja.
Kvragu.
Ta dvolična kuja.
Sang-tae, čekaj! Sang-tae!
Sang-tae.
Sang-tae, ja…
Cijevi su u redu. Ništa nije puklo. Sve radi dobro.
Ništa nije puklo. Sve radi dobro.
Ništa nije puklo.
Ništa nije puklo…
Sang-tae.
Žao mi je.
Lagao sam.
Laganje je loše. Ako lažeš, policajci će doći po tebe.
Obećao si da više nećeš lagati.
Sang-tae, žao mi je.
Obećavam da više neću lagati.
Oprosti, samo ovaj put.
Gđa Ko Mun-yeong…
Zašto je nosila onu odjeću?
-Što? -Ona traper jakna i majica.
„Ide uza sve.” Dobio si to na rasprodaji
u Bomul Martu. Stajalo je 9900 wona, akcija BOGO.
To je tvoje. Znam da je to tvoja odjeća.
Posudio sam joj je. Sinoć je kišilo, znaš.
Odjeća joj se natopila, posudio sam joj svoju.
-A što s mojom odjećom? -Što?
Ja također imam lijepu… I ja imam mnogo lijepe odjeće.
Dat ću joj da posudi tvoju kad sljedeći put dođe. Onu s dinosaurima.
Onu s ultrasaurom. Koštala je 27 000 wona.
To je skuplje od 9900 wona.
Iako više cijene ne znače uvijek i veću kvalitetu.
Dobro, pobrinut ću se da nosi tu.
Obećavam.
U redu?
Hajde, Sang-tae.
Ustani i pojedi nešto.
Trebaš energiju da bi plakala koliko te volja.
Ustani!
Ne želim jesti ništa.
Ona je ta djevojka?
Prijateljica koju si dovela dok sam bila držala onu zalogajnicu.
„Prijateljica” mi nije bila.
Je li ti iščupala puno kose?
Jesi li izgubila?
Je li to razlog zbog kojeg plačeš?
Ko Mun-yeong…
Vikao je samo njezino ime.
Zurio je u nju, a da mene nije pogledao.
Sa mnom uvijek razgovara tako uljudno,
ali s njom je bio vrlo ležeran.
Zbog toga roniš suze?
Bliži je meni.
Zašto me zove „Ju-ri” tako uljudno
i zašto je ona…
Zašto nju onako zove „Ko Mun-yeong”?
A i ta odjeća. Zajedno smo je kupili na rasprodaji BOGO.
Ne mogu vjerovati da joj je dao je nosi.
I spavala je u njegovoj sobi…
Kako joj je mogao dopustiti da spava u njegovoj sobi?
Dobro, rekao je da je bila nezgodna situacija.
Znaš da se Gang-tae nikad ne bi glupirao s djevojkom
u svojoj sobi bratu iza leđa.
Ne brini se. Svakako ćeš dobiti svoju priliku.
Mama, kako si znala?
Što? Činjenicu da ti se sviđa Gang-tae?
Svi u ovom susjedstvu znaju. Izvoli, jedi.
Zašto držati sve za sebe?
Kad se već to zbilo, jednostavno mu reci.
-Ali što ako me odbije? -Samo ustraj.
Što ako pobjegne?
Lovi ga do kraja svijeta.
Ja sam, također, morala uložiti takav trud da te donesem na svijet.
Izvoli.
Ali moram reći, Mun-yeong je izrasla u vrlo lijepu damu.
Lijepa, malo sutra!
Nije lijepa.
NOVA SEONGJINSKA JAVNA KUPAONICA
Hej, hoćete li se, molim vas, javiti?
Bože.
-Halo? -G. Lee.
-U nevolji smo. -Slušaj.
Rekao sam ti, ništa mi nije važno osim ako nije pitanje života i smrti.
Svi ćemo umrijeti.
Što?
A kad čitaš nečiju knjigu,
lako možeš vidjeti kako pisac razmišlja i što osjeća.
Onda pretpostavljam da znaš i što ću sljedeće učiniti.
Ali ja, također, mogu napasti tebe potezom pera.
Zbogom.
Operiran je zbog krvarenja u mozgu
i probudio se za dva dana.
Nije čudo da je Bombaš Samoubojica tako tih u posljednje vrijeme.
Gospodine, pogledajte ovo.
Zahtijeva golemu odštetu.
Ako mu je ne damo,
gđa Ko će ili završiti u zatvoru ili upropastiti karijeru.
Što da radimo?
Provjeri koliko gotovine imamo…
Ne, zaboravi. Reci voditelju računovodstva da nam se pridruži.
Nedavno je dao otkaz i ne javlja se na pozive.
Zašto mi to prije nisi rekla?
Niste pitali.
Gospodine, tiskara i distribucijski centar
stalno zovu zbog neplaćenih obveza.
Gospodine, kako je prošlo u Seongjinu?
-Radi na sljedećoj knjizi, je li tako? -Bit ćemo u redu, zar ne?
-G. Lee! -G. Lee!
-Probudite se! -G. Lee!
-G. Lee!
-Bože, g. Lee! -Gospodine.
G. Lee.
-Jeste li dobro, gospodine? -Šuti sekundu. Samo malo.
Dajte mi minutu.
Bože, nemoguće.
Seung-jae.
Da?
Planinariš li?
Da.
Bila sam predsjednica planinarskog kluba.
ZATVORENO
Jesi li spavao s njom?
Hodate li?
Sviđa li ti se ta luđakinja?
Zar si već pijan?
Zašto si onda vozio motocikl po kiši zbog nje?
Zašto si je doveo kući ako ti se uopće ne sviđa?
Nahranio je i dao da prespava?
Iz milosrđa? Jesi li ti religiozan tip?
Pivo je malo bljutavo.
Gang-tae, nemoj se ponašati neobično.
-Umrijet ćeš u najboljem dobu. -Zapravo, u najboljoj dobi.
Svakako, moraš biti oprezan.
Zar si već zaboravio?
Ozlijedila te nožem kad ste se tek upoznali.
Da, jest.
Bože, podsjećaš li se upravo sad? Nedostaje li ti to?
-O čemu govoriš? -Hej.
Poremećeni ljudi ne zasnivaju svoje ponašanje na logici.
Pretvore se u čudovišta čim izgube kontrolu.
Gle. Neka taj ožiljak bude podsjetnik.
Drugi put, to možda ne bude tvoja ruka. Bože…
Mogla bi posegnuti za tvojim vratom.
U pravu si.
Trebam je izbjegavati?
Naravno, nikad se nemoj upetljati.
Trebam je se kloniti.
Točno. Nemoj joj ići ni blizu.
Ali stvar je u tome da…
ovih dana postajem zaboravan.
-Što zaboravljaš? -Sve.
Svoje ožiljke.
Leptire.
Čak i Sang-taea.
Nekad jednostavno sve zaboravim.
Zato…
me trebaš ovako podsjetiti…
s vremena na vrijeme,
pomoći mi da se dozovem pameti.
U redu.
No dobro. Prestani se tako smiješiti.
Zašto?
-Izgledam kao Joker? -Ne.
Izgledaš kao Chucky.
NIJE ZATVORENO
Novcem ti plaćam
ljubav koju si mi pokazala iz sažaljenja.
Bit će dovoljno za taksi.
Kvragu.
Je li mi dao novac da me se riješi?
Vrijedim samo 30 000 wona?
On živi kao prosjak.
Taj škrti kreten! Kako se usuđuje?
Kvragu.
Škrti kreten!
Taj škrti kreten.
Škrti kreten.
Moj Bože.
Zašto je tako prevrtljiv? Zbunjuje me.
Da nema podijeljenu osobnost?
Sang-tae, spavaš li?
Sang-tae, tko ti je draži? Ja ili Ko Mun-yeong?
Ti si mi draži.
Ti si moje sve.
Tko je?
Mun-yeong.
Propali smo.
Zašto je ona ovdje?
Ovdje sam…
jer me g. Lee prevarom natjerao da dođem.
S osnivačkim pologom naše tvrtke
obeštetio sam prokletog Bombaša Samoubojicu,
osoblju dao zaostale plaće i otpremnine
i isplatio sve kooperante.
I sad sam švorc.
Meni niste dali otpremninu.
Samo ste mi kupili kofer i tražili da vas pratim na poslovni put.
-Jeste li vi prevarant? -Hej!
Poveo sam te preuzimajući odgovornost za tvoju budućnost.
Kako ćete to učiniti kad ste bankrotirali?
Hej, nisam bankrotirao.
Još imam Ko Mun-yeong. Ona mi je nada.
Je li tako?
Gubi se.
Baš iritantno.
-Mun-yeong. -Zašto moram biti
osoba što te spašava od nereda u kojem se nalaziš?
Hej, hajde. Zar ne znaš tko je izazvao ovo…
Ti si to izazvao.
Da, tako je.
Bio sam nesposoban izvršni direktor.
-Sve sam ja kriv. -Nesposobni kretenu.
Sad, odlazi.
Mun-yeong, nemoj biti takva.
Samo daj da ostanem uz tebe i pomognem ti objavljivati knjige.
Prošli si me put čak i tražila da živim s tobom.
Zar se ne sjećaš?
Zar nisi pobjegao?
Netko će se drugi useliti ovdje.
Tko?
Nemoguće.
PSIHIJATRIJSKA BOLNICA „OK”
Mladiću.
Hej, mladiću.
Hvala vam.
Držim vas na oku posljednjih nekoliko dana.
I uočila sam da ste vrlo zgodni.
Također ste skladno građeni i činite se vrlo pouzdani.
ZAPOSLENIČKA ISKAZNICA
„Moon Gang-tae”?
Imate i sjajno ime.
Koliko ste stari?
Imam 30 godina.
Što vam roditelji rade?
Mrtvi su.
Oboje?
Oh, Bože.
Imate li djevojku?
Ne.
Onda, ona je sestra zainteresirana za vas?
Molim?
To je dobro.
Kako to mislite?
Htjela bih vas upoznati s finom damom koja bi bila savršena za vas.
Ne, u redu je.
Nije zato što mi je kći.
Zbilja je sjajan ulov.
Trebale biste je upoznati kad me posjeti jednog dana.
Dobro, razmislit ću o tome.
Moram natrag na posao.
Javite mi ako se predomislite.
Bili bi zbilja dobar spoj.
To nije to.
Ne.
To nije to.
A zelena?
Bože, ne.
Ova?
Moj Bože.
Prvi je korak uvijek najteži.
Ali jednom kad napraviš prvi korak, stvari će postajati lakše.
Sad je vrijeme da mi pokažeš za što si sposoban.
Ne! Ovo nije dobro!
Ne!
-Žao mi je. -Zašto ste to učinili?
-Žao mi je. -To je bilo zločesto.
-Dođite ovamo. -Neću to ponoviti.
-Sang-tae. -Ne možete to raditi.
Ni ravnatelj bolnice nije pri sebi. Slažeš li se?
Zašto opet plačeš?
-Obećala si da nećeš plakati. -Uništio si to.
-A-reum. -Zato što sam ljubomorna.
I ja bih se onako igrala lovice.
Daj mi ruku. Idemo uzeti tvoj lijek.
-Trebate biti ukoreni! -Ne!
Želite li biti ukoreni?
Zanimljivo kako pacijentsku halju ne nose oni koji bi je trebali nositi.
-Zašto ste to napravili? Zašto? -Moj Bože.
Želite li biti ukoreni?
Gđo Ko.
Kako se osjećate?
Nikad dobro. Zašto ste me zvali?
Čuo sam što vam je otac napravio. Jako mi je žao.
Niste me vi davili.
Ipak, ja sam vam rekao da ga izvodite u šetnje.
Onda je to bila medicinska nezgoda. Ne može završiti s isprikom.
Onda napravimo ovako.
Vi zauzvrat možete daviti mene. Evo. Samo naprijed.
Koji ludi starac.
Zvuk duha kako pjevuši?
Da.
Znate li slučajno koliko je sati bilo kad ste to sinoć čuli?
Ne znam.
Ne znam ni koji je danas datum.
Čula sam to samo na putu do kupaonice.
Onda jeste li možda vidjeli koga ispred sobe 203
ili u hodniku?
Rekla je da je bio duh koji pjevuši, pa je vjerojatno bio duh.
Gđo Nam.
Vjerujete li u njezine besmislice?
Nisu besmislice.
Kunem se da ga mogu čuti.
To se zove auditorna halucinacija. I dokaz je da si luda.
Hej, nisam luda.
Sigurna sam da ste čuli to što ste čuli.
Onda, kažete li da sam luda?
Ovaj trenutak s tobom…
podsjeća me na prošlost.
Sjećaš li se što si rekao
kad sam plakala na krovu nakon što me pacijent ošamario
još dok smo radili u Yongrimu?
„Zašto ti ne ošamariš mene i popraviš si raspoloženje?”
Nisam znao da ćeš me poslušati.
Valjda sam bila luda. Ne znam što mi je bilo.
Ali zahvaljujući tomu postali smo zbilja bliski, zar ne?
Ili nismo?
Nismo li bliski?
Ju-ri.
Hoćeš li me ponovo ošamariti?
Zašto?
Zato što osjećam da ćeš se ubrzo uzrujati.
Zar me…
već odbijaš?
Ne trudi se…
tratiti osjećaje na mene.
Ne zaslužujem ih.
Zato što…
ionako namjeravaš otići?
Nije važno. Samo…
Dopusti da mi i dalje budeš drag. To ovisi o meni.
Učini mi uslugu.
Nadam se…
da nećeš pobjeći…
jer ti uzrokujem nelagodu.
Ako to učiniš,
stvarno ću se osjećati jadno…
i tužno.
Samo nastavi živjeti s nama u našoj kući
dok si u Seongjinu.
Moja mama obožava vas dečke.
I…
Sang-tae također voli živjeti s nama.
Molim te, učini mi to.
O Ji-wang je zločest.
O Ji-wang.
O Ji-wang… O Ji-wang je loša osoba.
Neka je doktor, ali loša je osoba.
O Ji-wang je zbilja brz. Zločest je.
On… Mora se upristojiti. Korejci trebaju biti pristojni.
Sang-tae.
-Želiš li se zabaviti sa mnom? -Da.
KONTROLNA LISTA UPRAVLJANJA OBJEKTOM
Broj koji ste birali trenutno nije dostupan.
Molim, ostavite poruku.
Koliko… Koliko si platila za ovaj auto?
Više od milijuna wona? Dva milijuna wona?
Košta 100 do 1000 puta više.
Koliko… Koliko novca imaš? Jesi li bogata?
Bogatija sam od tebe 100 do 1000 puta.
Voliš novac, pretpostavljam.
Da, ja… Volim novac. Volim novac, aute
i tebe, također.
Volim te 100 do 12 000 puta više.
Ali kamo idemo? Vani je mračno.
Kamo je otišao?
Opet sam dežurna.
Tražiš li svog brata?
Jeste li ga vidjeli?
Otišao je ranije s gđom Ko.
Zašto je bila ovdje? Danas nema sat.
Ne znam.
Je li u redu…
ako te dodirnem?
Oh, moj Bože.
-Sviđa ti se to? -Da.
-Sviđa ti se ovdje? -Da.
-Želiš li se useliti k meni? -Da.
-Onda potpiši ovo. -U redu.
ILUSTRATORSKI UGOVOR
Gdje mi je brat?
Sa mnom je.
Upozorio sam te
da se kloniš mog brata.
Zaposlenik će živjeti…
Zaposlenik će živjeti u…
-Družila sam se s njim iz dosade. -zaposlenikov…
Hoćeš li doći po njega?
Gdje ste?
Mi smo u ukletom dvorcu.
U redu.
Znaš li uopće gdje je to?
Da, znam.
Kako?
-Zato što sam bio ondje. -Što?
Tog dana kad si me spasila
i kad sam pobjegao od tebe.
Hoćeš mi reći…
da si znao?
Vidimo se kad stignem.
Sang-tae.
Da ti ispričam staru priču?
Da.
Nekoć davno, u dubini šume,
živjela je mala djevojčica
u ukletom dvorcu.
Majka male djevojčice uvijek je govorila kćeri
da je suviše posebna
da živi među svima drugima izvan dvorca.
Majka je rekla kćeri
da mora živjeti u unutrašnjosti dvorca.
Međutim, djevojčica
se osjećala zarobljenom.
Zato se svakog dana molila Mjesecu.
„Molim te,
pošalji lijepog princa koji me može izbaviti odavde.”
„Hoće li doći danas?
Hoće li doći sutra?”
Djevojčica
je svaki dan čekala svog princa.
I ja sam…
Gubi se.
POSEBNA ZAHVALA JUNG SANG-HOONU NA GOSTOVANJU
Hajdemo živjeti skupa.
Ovo je sad naš dom.
To nije naš dom!
To je moje! Ne! To je moje!
Gang-tae.
Dobro si se brinuo o njemu dosad.
Sad je vrijeme da ga pustiš da radi što on želi.
Ne, ja sam protiv ovog tima!
Izazivaš nevolju jer se ne možeš
brinuti ni za sebe. Kako ćeš se onda brinuti za njega?
Sang-tae. Jesi li ikad čuo priču o Modrobradom?
Prijevod titlova: Miroslav Sikirica