PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Sang-tche.
Jak dlouho to víš?
Kdy ti došlo, kdo jsem?
Říkal jsi, že ti ji moje oči připomínají.
Neutíkáš.
Ani se mi nevyhýbáš.
Vyrostl z tebe skvělý chlap.
Řekla bych, že jsi prošel evolucí.
Asi už od chvíle
co jsem se ti
poprvé podíval do očí.
Vážně se umíš přetvařovat.
Mohl bys dostat Oscara.
Bavil ses?
Předstíral jsi, že nic nevíš. To nebylo hezké.
Jak se opovažuješ?
- Ty jsi dělala to samé… - Já…
Já jsem nepředstírala, že tě neznám.
Já vím.
Chtělas, abych tě poznal.
Ale já ne.
Chtěl jsem dál předstírat a ignorovat tě.
Proč?
Už jsem ti to řekl.
Zachránila mi život,
ale já utekl.
Jako srab.
A od té doby už jen utíkám.
Bylo ti ze sebe samotného zle?
Kde se bere ta upřímnost?
Chci to ukončit.
Díky,
že jsi mě zachránila
ze zamrzlé řeky.
Mrzí mě,
že jsem utekl, i když jsem tě měl rád.
- Litoval jsem toho od chvíle… - Dost.
Nemohl jsem ti to říct,
- když jsem za tebou přišel. - Přestaň.
Nedalo mi to spát,
proto jsem se přes to nedokázal přenést.
Takže už ke mně nic necítíš?
Můj brácha je pořádné číslo.
Víc už nezvládnu.
Staráš se o bratra, proč ne o mě?
Starej se o mě. Potřebuju tě stejně jako on.
Už mám dost toho, že mě ostatní využívají.
Nemůžeš mě odmítnout.
Zachránila jsem ti život. Díky mně jsi na světě.
A já ti poděkoval.
Protože jsi mě zachránila,
žiju tenhle podělanej život.
Zabiju tě, jestli půjdeš.
Nemůžeš utéct. Jsi můj.
Zbláznila ses? Chceš se zabít?
Nechoď.
Pojďme žít spolu.
Pusť mě.
Kang-tche?
Sang-tche.
Jsi v pořádku?
Je ti líp?
Ano.
Proč jsi pil?
Půjdeme domů.
Tohle… tohle je teď můj domov.
Co?
Musím… musím tu teď žít.
Dal… Dal jsem slib.
O čem to mluvíš?
Já… slečna Koová… já jsem…
Já jsem teď ilustrátor.
- Dej mi to. - Ne, je to… je to moje.
Podepsal smlouvu.
Najala jsem ho jako ilustrátora.
Bude pracovat tady.
„Zaměstnanec bude žít v zaměstnavatelově domě
a pracovat odtud.“
Říkala jsem to.
Nemůžeš ode mě utéct.
Dej mi to.
Ne, je to moje. Ne.
To není správné. Využívá tě.
- Dej mi to. Dělej. - Ne, je to… moje.
- Dej mi to. - Chci být ilustrátor.
- Chci tady žít. - Sang-tche.
Tohle je teď náš dům.
Tohle není náš dům!
Ne, je to Sang-tcheho.
Je moje! Ne! To je moje!
To je moje!
- Sang-tche. - Patří mi to.
Patřím sám sobě! Nejsem tvoje věc!
Sang-tche!
Ne, je moje! Moje!
Ne!
Patřím sám sobě!
Mun Sang-tche patří Mun Sang-tchemu!
Nejsem tvůj! Patřím sám sobě!
Jsem svůj!
Mun Sang-tche! Jsem jen svůj!
- Přestaň. - Je to moje!
Nejsem tvoje věc!
Ne! Není tvoje!
- Přestaň! - Nejsem tvůj!
Sang-tche.
Vrať se dovnitř.
Já…
Běž.
Mun Sang-tche patří Mun Sang-tchemu. Nejsem tvoje věc.
Nejsem tvůj.
Patřím sám sobě.
Mun Sang-tche patří Mun Sang-tchemu.
Nejsem tvůj!
Tvůj bratr tě opustil.
Teď si musíš vybrat ty.
Opustíš svého bratra, nebo dopustíš,
aby byl tvá koule u nohy po celý život?
Neváhej
nad tím jako předtím.
KAPITOLA 6: MODROVOUSOVO TAJEMSTVÍ
Mami!
Mami, dostal jsem červený pás…
Kang-tche!
Proč jsi to udělal?
Proč?
Proč jsi poslal bratra domů?
Měl jsi s ním být celý den!
Co jsi dělal, když ho mlátili?
Učíš se bojová umění, abys ho mohl chránit.
Jak jsi mohl dopustit, že se mu to stalo?
MUN KANG-TCHE
Chránit
Sang-tcheho není moje práce.
Cože?
Nepatřím Sang-tchemu!
Patřím sám sobě!
Mun Kang-tche patří Mun Kang-tchemu!
Co jsi to řekl?
Co jsi to právě řekl?
„Mun Kang-tche…
patří Mun Kang-tchemu!“
Já chci…
aby brácha umřel!
Kang-tche!
Tohle patří Mun Kang-tchemu!
Mun Kang-tchemu!
Kang-tche!
Tohle patří Mun Kang-tchemu!
MUN KANG-TCHE
Vstávej.
Tohle patří Mun Kang-tchemu.
- To je moje. - Pojď si pro to.
To je moje. Moje.
Dej mi to.
Dej mi to!
Vrať mi to.
Tady!
Běžíme!
Sang-tche, ne… Bože.
Sang-tche.
Mun Sang-tchemu!
Tohle patří Mun Sang-tchemu!
Sang-tche!
- Sang-tche… - Kang-tche!
Kang-tche!
Kang-tche! Pomoc!
Kang-tche!
Já chci, aby brácha umřel!
Kang… Kang-tche!
Kang-tche!
Kang…
Kang-tche!
- Běž dál. - Kang-tche.
Prostě běž.
Nech ho tam.
Kang-tche!
Pomoc!
Vylez na led, Sang-tche.
Sang-tche!
Vylez!
To je nuda.
Sang-tche.
- Kang… Kang-tche. - Sang-tche!
Sang-tche!
Sang-tche, chyť mě.
Sang-tche!
Sang-tche, pomoz mi ven!
Pomoc!
Sang-tche! Pomoz mi!
Sang-tche!
Sang-tche.
Sang-tche!
Mám mu pomoct?
Nebo ne?
Mám mu pomoct?
Nebo ne.
Počkej.
Protože jsi mě zachránila,
žiju tenhle podělanej život.
Sang-tche.
Neboj se.
Neopustí tě.
Zaměstnanec bude žít v zaměstnavatelově domě
a pracovat odtud.
Zaměstnavatel uznává, že zaměstnanec je nejlepší ilustrátor na světě.
Místo výplaty koupí zaměstnavatel
svému zaměstnanci autokaravan.
Zaměstnanec má mladšího bratra, který se nerad stěhuje.
KO MUN-JONG, MUN SANG-TCHE
Promiňte.
Vezmu si tohle, tohle a tohle.
Chci tohle.
Vezmu si všechno kromě toho.
Vezme vás na milost jen proto, že jí koupíte dárek?
To není problém. Pokud nemá dost cukru, nemůže psát.
Čas od času jí s tím musíme pomoct. Kolik to dělá?
- Celkem 52 200 wonů. - Proč není hodný i na mě?
Něco se mi nezdá.
Proto jste zkrachoval.
Mlč už.
Musíme se tam dostat první, než si do prokletého zámku
někoho přivede.
Jez rychle.
Bože, je to horký.
No teda.
- Dneska máš volno? - Ano.
Naši mi poslali brambory, tak jsem…
Co se ti stalo?
Pacienti zase vyváděli?
Ne, to ne.
Popral ses s někým?
Popral?
Pohádal jsem se s bráchou.
To určitě.
Vypadáš, jako by tě zmlátil.
Bože můj.
Sang-tche!
Jestli ještě jednou bratra tak uhodíš,
tak uvidíš. Rozumíš?
- Není doma. - Utekl pryč?
Ne, to ne.
No to je hrůza.
Takže Sang-tche je teď ilustrátor?
Myslíte, že je to dobře?
No jistě.
Ráda bych poděkovala tomu,
kdo dal Sang-tchemu takovou šanci.
Kang-tche.
Přej mu to.
Staral ses o něj dobře.
Teď ho nech, ať si dělá, co chce.
Neměl bys bránit lidem, když si plní sny,
nebo mají někoho rádi.
Navíc to není možné.
- Kdo… - Bože.
- Kdo to byl? - To je on.
Starší bratr toho ošetřovatele.
Ten, co ztropil scénu v knihkupectví.
Bože, už zase ten ošetřovatel?
Mun-jong. Otevři dveře.
Otevři dveře. Pusť mě dovnitř.
Fajn. Tak já ty dveře vyrazím. Raz.
Kdo tu tak křičí?
Dva, tři.
Co tu děláš?
- Vyhoď ho hned teď. - Ale já tu bydlím.
- Co? - Přesně tak. Bydlíme tu spolu.
Žijeme spolu. Nejsme manželé, ale žijeme spolu.
- Nejsme manželé. - Bože.
Ty s ním bydlíš?
„Zaměstnanec bude žít v zaměstnavatelově domě
- a pracovat odtud.“ - Co bude dělat?
Seznam se s mým ilustrátorem.
Dobrý den, Mun Sang-tche, 35 let.
Krevní skupina AB, narozen v roce Krysy.
Mám poruchu autistického spektra.
Ale umím se o sebe postarat.
Ju Sung-dže, mám na starosti ilustrace.
Ne, já jsem proti!
- Já jsem pro. - I já.
Já taky.
Mun-jong.
Děláš problémy a neumíš se sama ovládat. Jak se postaráš o něj?
Co když skončíte oba v průšvihu?
Moje pojistka.
Co? Jaká pojistka?
Mám pojistku, nemusíš se bát.
Kang-tche.
Můj brácha. On je… můj malý brácha.
- Minule jsme se setkali. - On je můj malý brácha.
Možná je to srab, ale je to můj malý brácha.
Jsi v pořádku?
Promiň.
To nic. Pojď dovnitř.
Dobře.
Mun-jong.
Mun-jong. Počkej…
Spolupráce autorky s poruchou osobnosti
a ilustrátorem s vývojovou poruchou.
Pane, to bude buď obrovský úspěch, nebo naprostá katastrofa.
Bože.
Stát.
Ano?
Dej mi klíče od auta.
Klíče od auta? Proč?
Jsou tu špatné cesty, potřebuju SUV.
Stejně je to moje auto. Sbohem.
Ach bože.
Musela jsem se zbláznit.
Nechápu, co jsem mu to povídala.
Tak jo. A mimochodem,
s kým to bude Sang-tche spolupracovat?
Se slečnou Ko Mun-jong.
Už jste se setkaly.
Ko Mun-jong…
Křičel jen její jméno.
Co je to se mnou?
Bože, proč?
Je mi líto mojí dcery.
- Mami. - Bože, moje srdce.
Proč ses tak lekla?
Co… O čem to mluvíš?
Dones mi vodu, ať si můžu vzít léky.
Připravím to.
Potrvá to jen pět minut.
Pět minut.
Vybral sis znovu bratra.
Mám několik podmínek.
Hrála jsem roli v tvém rozhodování?
Zůstane tu přes týden.
Na víkendy ho budu brát domů.
Nehrála jsem roli?
Prosím.
Odvedu ho
až bude chtít skončit.
Ani trošku?
A…
Chci, abys ho respektovala.
Dobře, platí.
Můžu ti věřit?
- Mám se upsat krví? - Říkala jsi, že sliby jsou k ničemu.
Dodržím slovo.
Protože dávám slib tobě.
Ne, prosím…
Ne…
Ne, prosím. Prosím…
Mun Kang-tche!
Jsou pryč!
Hele, ty si nevážíš života?
Chceš, aby tě zase pořezala?
Varoval jsem tě, ať se od ní držíš dál.
Nechápu, že sis sbalil a přestěhoval se k ní.
Zbláznil ses? Hráblo ti?
Koukej se vrátit, než bude pozdě.
Vrať se zpátky, prosím!
- Žvanil jeden. - Mami.
Co je s Če-suem? Je opilý?
No, víš…
Já…
Ko Mun-jong.
Ty mrcho jedna!
Tady teď budeš pracovat.
Je tu tolik knížek.
Nahoře… Nahoře je víc knih.
- Opatrně, Sang-tche. - Ten stařec je obří!
Je tu tolik knížek!
Sang-tche miluje knížky.
Co máš rád ty?
- Nic zvláštního. - Sang-tche chtěl, abych koupila karavan.
Cestuješ rád?
- Nikdy jsem nikde nebyl. - Ani jednou?
- Rád bych. - Kam bys chtěl jet?
Kamkoli.
Cesta je cíl.
Nikdy jsme necestovali, ale tolikrát se stěhovali.
Asi 17krát. Tohle je 18. stěhování.
- Sang-tche. - Proč jste se tolikrát stěhovali?
- Protože mě pronásledují. - Kdo tě pronásleduje?
- Sang-tche. - Všude mě pronásledují…
Pojď už.
Kde je náš pokoj?
Tolik knížek!
Ahoj!
To je nádhera!
Mám krásný pokoj.
Tohle byl dřív můj pokojíček.
Budete potřebovat další postel.
Mám krásný pokoj.
Ty jsi nikdy neměl postel?
Ne.
Sakra. To povlečení…
- Kdy jsi ho naposled prala? - Asi před 20 lety?
Je archivní.
Vidím odsud ven!
Bože, Sang-tche!
Mám radost! Je tak měkká!
Tak moc měkká.
Tak měkká. Je to moje postel?
Bože, ta je měkká.
Nikdo vás neviděl?
Jeden člověk mě viděl.
- Kdo? - Profesor Ko.
Ko Te-hwan?
Jo, sedl si a řekl…
Kam jdeš?
Chystáš se někam?
Takhle to řekl. Málem jsem dostal infarkt.
Až jsem si počůral kalhoty.
Vážně?
- Musíte se převléknout. - To nic.
To je lahoda. Dlouho jsem žádné neměl.
Sladké, že?
Je to limonáda.
Tohle je placebo efekt.
Když si myslíte, že je to sodžu, chutná to jako sodžu.
Měl jste mi to říct až potom.
Říkal jsem, že můžeš jít, jestli chceš pít pravý alkohol.
Proč neodejdeš a zůstáváš tady?
Ještě není čas.
Vy a vaše výmluvy.
Tak fajn. Co je nového s pacienty?
Víte, neměl byste na tohle přijít
při sezení s pacienty
a jejich diagnostice?
Vždyť jste doktor.
Znám takové rčení:
„Jen ti, co zažili utrpení, jej dokážou zcela pochopit.“
Přesně. Něco se nedá vyčíst v knihách.
A jsou hranice, za které pacienti na našich sezeních nejdou.
Pacienti často doktory podvádí.
To je pravda.
Znáte Ču Čong-tcheho?
- Alkoholika z mého pokoje. - Ano.
Když šel minulý týden ven,
naplnil si rukavice sodžu
a schoval si je do spoďárů.
Tady dole…
Sang-tche.
Už jsi slyšel příběh o Modrovousovi?
Před dávnými časy žil vévoda s modrým vousem
sám v obrovském zámku.
- Vítejte. - Byl velmi bohatý,
ale ostatní se mu vyhýbali, báli se
jeho modrého vousu.
Ale jednou
přišla k zámku chudá žena, která se chtěla
stát jeho nevěstou.
Modrovous, pln radosti,
přinesl všechny klenoty a poklady ze všech pokojů
a dal je své manželce darem.
Až na jednu výjimku.
Pokoj ve sklepení.
Varoval ji, aby do něj nikdy nevkročila.
Ale jeho zvědavá žena
nakonec potají otevřela tajné dveře.
Víš, co bylo uvnitř?
Na zdech
byla vystavena těla žen.
Byly to Modrovousovy manželky, které neuposlechly varování
a dveře otevřely.
Tak všechny skončily.
Tak příběh končí?
Ano.
Sang-tche.
Nechoď dolů
do sklepa bez dovolení.
Víš, že to není náš dům.
Ale proč se vesničané
Modrovouse báli?
Protože byl jiný než oni.
Měl modré vousy.
Máme se bát, když je někdo jiný?
Asi ano.
Když jsi jiný, musíš žít sám na zámku?
Ne.
Nakonec najde pravou lásku,
která se nebojí modrých vousů
a řekne mu, že nevadí, že je jiný.
Někoho, kdo mu skutečně porozumí.
DOBROU NOC
Neodstěhovali se navždy.
Budou jezdit na víkendy.
Budou přejíždět a…
Sakra! Zařaď se už!
Nechtěla Kang-tcheho svést.
Určitě jde jen o práci.
Do háje! Nauč se používat blinkr!
Hej! Přestaň troubit a začni mluvit!
Máš pusu, tak do toho!
Kdybys nebyla moje máma, nejradši bych ti zacpala pusu.
Tak ven s tím, jo?
Tů, tů, tů!
Zbláznila ses?
PSYCHIATRICKÁ NEMOCNICE OK
Pane.
Jak se jmenujete?
Víte, kde teď jste?
Zvláštní.
Jeho stav se mění z minuty na minutu,
sledujte ho a podávejte hlášení.
Ano, pane.
Kde jste byl?
Bylo mi těžko, šel jsem se projít.
Tento týden jste…
Ko…
Te-hwan.
Co jste říkal?
Ona je…
tak krásná.
Vypadá…
jako anděl.
Kdo vypadá jako anděl?
Matka…
Mun-jong.
Neměl byste pít.
Nepil jsem.
Asi je moc brzy na další sezení se slečnou Koovou, že?
Víte, co se stalo minulý týden na procházce.
Určitě to chtěl udělat své dceři?
Jak to myslíte?
Klam.
Je možné, že viděl někoho jiného, když se díval na svou dceru.
Koho?
Na to musíme přijít.
Váš špeh vám nic neřekl?
Od teď budu sklad zamykat.
Ona ví o všem.
To bylo super.
Slečno Koová, spala jste dobře?
Jistě.
My jsme vstali v šest. Když jste spala,
tak jsme vyprali povlečení, dojeli na nákup
a uklidili.
Pojďte na snídani.
Sang-tche, umyj si ruce.
Půjdu do koupelny.
Co obvykle snídáš?
My většinou rýži.
Chceš chleba?
Ne, rýži.
Dobře.
Hodně.
Chcete ještě?
Jasně.
Myslím to vážně.
Dnes přijeď, ano?
VEŘEJNÝ TELEFON
Je to vážně kus.
Vzpomínáš na to rande naslepo v Togok-dongu?
Ten plastický chirurg vypadal jako chobotnice.
Tenhle je tisíckrát hezčí než on.
Jde ti jen o vzhled, protože jsi po mně.
Vážně?
Dnes přijedeš?
Říkáte, že vám Kang Un-dža nezaplatila
za sušenky, které si od vás půjčila?
Přesně tak.
Okrádá chudé.
Vždyť peníze má. Co vyvádí?
Říkala, že zaplatí, až ji navštíví dcera.
Dokonce si vzala i moji čokoládu. Čokoládu a brambůrky…
Má krizi. Opatrně.
Zavolejte policii. Chci mluvit s manažerem.
- Chci jít za ředitelem. - Dobře.
Rozumím. Podíváme se na to.
Prosím, vraťte se do pokojů.
Běžte.
Moje dcera je…
Hezký den.
Když se na ni podíváš,
nevypadá jako blázen.
Prosím?
PSYCHIATRICKÁ NEMOCNICE OK
Příště musíme přijet zvlášť. Dostaneme se do řečí.
Kdy končíš? Pojedeme domů společně. Počkám.
Máte auto na benzín nebo naftu? Cítím benzín.
Kolik mi zaplatíte nechám na vás.
To je zvláštní.
Něco tam chybí.
Motýli.
Na květinách by měli být motýli.
Je tam tolik květin,
ale nevidím ani jednoho motýla.
Ještě to není hotové, určitě je tam ještě přidáš.
Ne, nechci. Nechci.
Je těžké je namalovat?
Mám to zkusit já?
Ne! Žádní motýli!
Tady ne. Sem nemůžou. Žádní motýli.
Ne. Žádní motýli.
Motýli sem nemůžou.
Určitě ne.
Pane Mune, neskenovala si slečna Koová teď svoji přístupovou kartu?
- Jo. Proč? - Proč ještě není ve třídě?
Pacienti čekají a nebere mi telefon.
Půjdu ji hledat.
Díky.
REKONSTRUKCE NEVSTUPOVAT
Jsi překvapená?
Už jsi na mě zapomněla?
Já jsem tvoje máma.
Volané číslo…
Kde je?
Celou dobu na tebe čekám.
Zhubla jsi.
Ale v mých očích…
jsi ta nejhezčí dívka na celém světě.
Proč nic neříkáš?
Neříkej, že mě nepoznáváš,
jen kvůli pár plastickým operacím.
Mami?
Jsi to…
vážně ty?
Jsi zpátky?
Co je to s tebou?
Byla jsi kvůli koncertu pryč celý měsíc,
ale proč děláš, že mě neznáš?
Koncert?
Po telefonu jsem ti říkala,
že je tu kluk přímo pro tebe.
Víš, že by ti maminka neporadila nic špatného.
Seznámíš se s ním?
Bude se ti líbit.
Je vysoký a silný. A ty jeho oči.
Má nádherné oči.
Vy jste šílená!
- Dost. - Co?
Madam Kangová, musíte si vzít léky.
- Vraťte se do svého… - To jste vy.
Všude jsem vás hledala.
O tomhle mladíkovi jsem ti povídala.
Co říkáš? Není to fešák?
- Odvedu vás zpátky do pokoje. - Dobře.
Je trochu nedůtklivá, ale je moc hodná.
Studovala hudbu v Německu a teď hraje v symfonickém orchestru.
Neustále cestuje
mezi Německem a Koreou, aby na mě dohlédla.
Psychotická deprese.
NEJZÁVAŽNĚJŠÍ FORMA DEPRESE
Má tak silné deprese,
že trpí halucinacemi a klamy.
Dostává sociální dávky,
ale myslí si, že je milenka bohatého byznysmena.
- Říkala, že má dceru. - Měla.
Jediné dítě, měla problémy ji sama vychovat.
Ale před několika měsíci zemřela při autonehodě.
Pořád věří, že je dcera naživu.
Přijmout její smrt musí být těžké.
Prozatím.
„Emile nemohl odpočívat.
Možná to byla past, kterou jeho matka nastražila, aby snědl čekanku.
Emile se šťoural v nose.“
Já jsem tvoje máma.
- „Chtěl vidět návštěvníka. - Já jsem tvoje máma.
- Emile byl neviditelný.“ - Já jsem tvoje máma.
Ticho.
- „Emile rychle vyběhl ven. - Já jsem tvoje máma.
- Chtěl být v bezpečí. - Já jsem tvoje máma.
- ,Vítej.
- Tohle je tvůj…‘“ - Ticho!
Bože.
- Proč křičela? - Co jsme jí provedli?
- Bože. - Hrůza.
Slečna Koová mě nenávidí.
Je na mě tak ošklivá.
Vždyť jsem nic neudělala.
Co je? Co se stalo?
Slečna Koová chtěla, aby A-rum četla nahlas.
A když začala, rozkřičela se na ni, aby byla zticha.
Já si myslím,
že ji brzo posedne nějaký duch.
Takové nesmysly říkají lidi, co slyší duchy.
Kde je slečna Koová?
I SANG-IN
PSYCHIATRICKÁ NEMOCNICE OK
Tak dobře. Dneska tomu udělám přítrž.
Ale jestli to slečna Koová zjistí,
tak jste v háji.
Budete v pořádku?
V háji jsem už dávno.
Jdeme!
Prošel jsem a zorganizoval
aktuální trendy v literatuře pro děti,
budou se Mun-jong hodit při práci na další knize.
Sám jsem šel do internetové kavárny a…
- Mám jí to předat? - Ne.
Chci jí to dát sám.
A proč jste chtěl mluvit se mnou?
Půjdu k věci.
Odstěhujte se.
Vy i váš bratr.
Vy dva tam nemáte být.
Proč ne?
Protože tam patřím já.
Vy ji nezvládnete.
Není to práce pro každého.
Posledních deset let pro ni dělám všechno.
Můžu se pro ni přetrhnout.
Pro její ochranu udělám cokoli.
Proč? Kvůli čemu?
Protože mi na ní záleží a…
Kvůli penězům?
Prodejem jejích knih jste
vydělal slušný balík, že?
Děláte ze sebe chudáka, ale dostal jste za to
- slušnou odměnu. - Prosím?
Nedělám ze sebe chudáka!
Kdyby mi šlo jen o peníze,
nechal bych ji plavat, když jsem kvůli ní o peníze přišel.
Náš vztah není založen jen na finančním zisku.
Jde o mnohem víc!
Tak o co jde?
Pro Mun-jong
jsem vydavatel, mentor, bratr i její muž!
Každopádně
jste mi zabral místo, tak už běžte.
Nechci.
Prosím?
Nikam nejdu.
Není ten ošetřovatel úžasný chlap?
Všechny holky si to myslí.
Jde po něm spousta holek.
Musíš ho rychle ulovit.
Jsi má jediná dcera.
Mé životní přání
je vidět vás dva spolu u oltáře dřív,
než umřu.
Víš, já tu nebudu věčně.
Nemůžeš mě prostě poslechnout…
Paní Kangová.
Chce s vámi mluvit hlavní sestra.
Se mnou? Teď? Mám práci.
Ano, musíte jít hned.
Počkej, ještě jsem neskončila!
Volané číslo…
Proč mi nebere telefon?
KANG-TCHE
Kang-tche!
Pojď k nám.
Sedni si.
Musíš mít hlad.
Bože.
Můžeš se tam alespoň pořádně najíst?
Tak jsem se bála, že jsem ani oko nezamhouřila.
Proto jsem
vstala tak brzy a připravila
něco malého z toho, co jsem doma našla.
Jen si dej.
Dobře, díky.
- Ty taky, Sang-tche. - Děkuji.
Jen jez.
- Ochutnej. - Děkuji.
No, pane.
Bez vás
je doma prázdno.
No, Ču-ri.
Jo, slyšela jsem,
že tam musíš zůstat kvůli Sang-tcheho práci.
Blahopřeju, Sang-tche. Až kniha vyjde, dáš mi ji?
Kup si ji sama.
Kup si ji za svoje peníze.
Sang-tche.
Dobře. Až kniha vyjde,
koupím 100 výtisků.
Díky. Jste hodná.
A jez.
Dobře.
Já věděla, že to ta sestra udělá.
Dokonce jí pomáhá i máma.
Nemůžeš to nechat jen tak.
Postarej se, aby od něj ta čúza držela dál!
Co jsem říkala?
Ostatní ho budou chtít pro sebe.
Nebuď tvrdohlavá. Poslechni maminku!
Dávám ti na něj pozor, ale ta mrcha ho chce pro sebe.
Fajn. Jestli to neuděláš sama, udělám to já.
Je snad jediná, které máma může pomáhat?
Prosím!
Prosím.
Přestaňte říkat slovo „máma“.
- A co mám říkat? Jsem tvoje máma. - Moje máma…
je mrtvá.
Co?
Moje máma…
je mrtvá.
Mami.
Praskla jí lebka,
krev byla úplně všude.
Ne, to není možné.
Údy měla zpřelámané
a zkroucené.
Ne, to ne.
Na podlaze…
jsou pořád skvrny od krve.
Ne.
To ne.
- Takže, madam… - Ne.
…prosím,
proberte se…
ze svého snu.
Ne…
Co je dnes v nabídce?
Slečno Paková!
Tady.
- Jdeme se podívat. - Dobře.
Paní Kangová.
Zavolej doktora Kwona. Rychle!
Ano, madam.
Paní Kangová.
Nemáš hlad?
Nechala sis telefon v nemocnici.
Spíš?
Jsi to…
vážně ty?
Jsi zpátky?
Asi dnes nemáš moc náladu.
Mami.
Proč Modrovous…
zabil svoje manželky?
Protože ho neposlechly.
Musíš maminku vždycky poslouchat, ano?
Budeš hodná holčička, ano?
Odpověz.
Ano, budu tě vždycky poslouchat.
Dobře.
Jsi hodná holka.
Proč jsi ho přivedla sem?
Varovala jsem tě,
zabiju i prince, který tě přijde zachránit.
Ko Mun-jong.
Uteč.
- To nic, Ko Mun-jong. - Uteč…
- Uteč. - Byl to jen sen.
Prosím, uteč. Běž!
Zmiz už!
Vypadni.
Táhni pryč.
Dobře, neodejdu.
Vždycky se točí
kolem mé mámy.
Nemůžeš tady zůstat.
Co to sakra děláte?
Tělo nemůže lhát. Proto brečí, když to bolí.
Ale srdce je lhář, je zticha, i když ho to bolí.
Chybí mi maminka.
Tak co to bylo? Flirtuješ se mnou?
- Co to je? - Chytač nočních můr.
Jak vypadám?
Dobrá práce, Mun-jong.
Sang-tche.
Už jsi slyšel příběh o Modrovousovi?
MODROVOUS ZATÁHL SVOU ŽENU DO SKLEPENÍ
A USEKL JÍ HLAVU
A MODROVOUS ZŮSTAL ZNOVU SÁM
KONEC
ZKAŽENÉ ZÁBĚRY
Překlad titulků: Jan Tvrdík