‫- סדרה מקורית של NETFLIX -
‫סאנג־טה.
‫כמה זמן אתה יודע?
‫מתי הבנת מי אני?
‫אמרת לי שהעיניים שלנו דומות.
‫אתה לא בורח.
‫אתה גם לא מתחמק ממני.
‫גדלת לכדי גבר מצוין.
‫לא סתם גדלת, עברת אבולוציה.
‫אני חושב שידעתי
‫ברגע הראשון
‫שהבטתי בעינייך.
‫אתה ממש טוב בהעמדת פנים.
‫מגיע לך אוסקר.
‫נהנית מזה?
‫להעמיד פנים שאינך יודע כלום. זה שפל.
‫איך אתה מעז לשטות בי כך?
‫גם את… ‫-אני…
‫לא העמדתי פנים שאיני מכירה אותך.
‫אני יודע.
‫רצית שאזהה אותך.
‫אבל רציתי להימנע ממך.
‫רציתי להמשיך בהעמדת הפנים ולהתעלם ממך.
‫למה?
‫אמרתי לך כבר.
‫היא הצילה את חיי,
‫אבל ברחתי.
‫כמו פחדן.
‫ואני בורח מאז.
‫נמאס לך לנהוג בנבזות?
‫מה קרה שאתה נפתח פתאום?
‫כי אני רוצה לגמור עם זה.
‫תודה
‫שהצלת אותי אז
‫בנהר הקפוא.
‫אני מצטער
‫שברחתי, כשאני אהבתי אותך ראשון בכלל.
‫התחרטתי על כך ברגע שהתרחקתי… ‫-תפסיק.
‫לא יצא לי לומר לך
‫ביום ההוא שבאתי לכאן. ‫-תפסיק לדבר.
‫זה המשיך להטריד אותי
‫וכנראה זו הסיבה שלא הצלחתי להתגבר עלייך.
‫אז אתה כבר לא אוהב אותי?
‫הטיפול באחי לא מותיר לי זמן ממילא.
‫זה לא מעט.
‫אתה מטפל באחיך, למה לא בי?
‫טפל גם בי. אני זקוקה לך לפחות כמוהו.
‫נמאס לי להיות מישהו שזקוקים לו.
‫אתה לא יכול לדחות אותי.
‫הצלתי את חייך. הנחתי לך לחיות אז.
‫והודיתי לך על כך.
‫מאז שהצלת את חיי,
‫אני חי חיים דפוקים.
‫אהרוג אותך אם תלך.
‫אתה לא יכול לברוח. אתה שלי.
‫השתגעת לגמרי? את רוצה למות?
‫אל תלך.
‫בוא נגור יחד.
‫עזבי אותי.
‫גאנג־טה?
‫סאנג־טה.
‫אתה בסדר?
‫אתה מרגיש טוב יותר?
‫כן.
‫למה שתית?
‫בוא נלך הביתה.
‫זה… זה הבית שלי עכשיו.
‫מה?
‫אני… אני צריך לגור פה עכשיו.
‫אני… הבטחתי.
‫על מה אתה מדבר?
‫אני… מיס קו… אני גם…
‫אני גם מאייר עכשיו.
‫תן לי. ‫-לא, זה… שלי.
‫הוא חתם איתי על הסכם.
‫שכרתי אותו כמאייר לספריי.
‫הוא יעבוד כאן.
‫"העובד… העובד יתגורר בסטודיו של מעסיקתו
‫"ויאייר שם."
‫אמרתי לך, לא?
‫לא תוכל לברוח ממני.
‫תן לי את זה.
‫לא, זה שלי. לא.
‫זה לא טוב. מנצלים אותך.
‫תן לי את זה. תביא. ‫-לא, זה… זה שלי.
‫תן לי. ‫-אני רוצה להיות מאייר.
‫אני רוצה לגור פה. ‫-סאנג־טה.
‫זה הבית שלנו עכשיו.
‫זה לא הבית שלנו!
‫לא! לא, זה שייך לסאנג־טה!
‫זה שלי! לא! זה שלי!
‫זה שלי!
‫סאנג־טה. ‫-זה שייך למון סאנג־טה!
‫אני שייך לעצמי! אני לא רכוש שלך!
‫סאנג־טה!
‫לא, זה שלי!
‫לא!
‫אני שייך לעצמי!
‫מון סאנג־טה שייך למון סאנג־טה!
‫אני לא שייך לך! אני שייך לעצמי!
‫אני שייך לעצמי!
‫מון סאנג־טה! אני שייך לעצמי!
‫תפסיק. ‫-זה שלי!
‫אני לא שייך לך!
‫לא! אני לא שייך לך!
‫תפסיק. ‫-אני לא רכוש שלך!
‫סאנג־טה.
‫תיכנס חזרה.
‫אני…
‫קדימה.
‫תיכנס.
‫מון סאנג־טה שייך למון סאנג־טה. ‫אני לא שייך לך.
‫אני שייך לעצמי.
‫מון סאנג־טה שייך למון סאנג־טה.
‫אני לא שייך לך!
‫אחיך נטש אותך.
‫עכשיו תורך לבחור.
‫האם גם אתה תנטוש את אחיך,
‫או שתניח לו לכבול אותך כל החיים?
‫שלא תהיה שוב
‫לא החלטי כמו אז.
‫- פרשה 6: סודו של כחול הזקן -
‫אימא!
‫אימא, קיבלתי חגורה אדומה היום…
‫גאנג־טה!
‫למה עשית את זה?
‫למה?
‫למה שלחת את אחיך קודם?
‫היית צריך להישאר איתו כל היום!
‫מה עשית כשהרביצו לו?
‫אתה לומד אמנויות לחימה ‫כדי שתוכל להגן על אחיך.
‫איך נתת לו לחזור במצב כזה הביתה? אלוהים.
‫- מון גאנג־טה -
‫זו לא העבודה שלי,
‫להגן על סאנג־טה.
‫מה?
‫אני לא שייך לסאנג־טה!
‫אני שייך לעצמי!
‫מון גאנג־טה שייך למון גאנג־טה!
‫מה אמרת?
‫מה אמרת עכשיו?
‫"מון גאנג־טה
‫שייך למון גאנג־טה!"
‫כל מה שאני רוצה זה
‫שאחי ימות!
‫גאנג־טה.
‫זה שייך למון גאנג־טה!
‫גאנג־טה!
‫זה שייך למון גאנג־טה!
‫זה שייך למון גאנג־טה.
‫- מון גאנג־טה -
‫קום.
‫זה שייך למון גאנג־טה.
‫זה שלי. ‫-בוא קח את זה.
‫זה שלי. שלי.
‫תן לי את זה.
‫תחזיר.
‫קח!
‫נו!
‫סאנג־טה, אל…
‫סאנג־טה.
‫זה שייך למון גאנג־טה!
‫סאנג־טה!
‫סאנג־טה… ‫-גאנג־טה!
‫גאנג־טה!
‫גאנג־טה! הצילו!
‫גאנג־טה!
‫כל מה שאני רוצה זה שאחי ימות!
‫גאנג־טה!
‫גאנג…
‫גאנג־טה!
‫תמשיך. ‫-גאנג־טה!
‫לך.
‫עזוב אותו.
‫גאנג־טה!
‫הצילו!
‫עלה אל הקרח, סאנג־טה!
‫סאנג־טה!
‫תעלה!
‫כמה משעמם.
‫סאנג־טה.
‫גאנג־טה. ‫-סאנג־טה!
‫סאנג־טה!
‫סאנג־טה, תפוס את היד שלי.
‫סאנג־טה!
‫סאנג־טה, תעזור לי לצאת!
‫הצילו!
‫סאנג־טה! עזור לי!
‫סאנג־טה!
‫סאנג־טה.
‫סאנג־טה!
‫לעזור לו?
‫או לא?
‫לעזור לו?
‫או לא?
‫חכי.
‫מאז שהצלת את חיי,
‫אני חי חיים דפוקים.
‫סאנג־טה.
‫אל תדאג.
‫הוא לא יצליח לנטוש אותך.
‫העובד יתגורר בסטודיו של מעסיקתו
‫ויאייר שם.
‫המעסיקה תכיר בעובד כמאייר הטוב בעולם.
‫המעסיקה תקנה לעובד
‫קרוון קמפינג כנגד שכר.
‫לעובד יש אח קטן שלא אוהב לעבור דירות.
‫- קו מון־יונג, מון סאנג־טה -
‫סליחה.
‫אני אקח את זה ואת זה.
‫אני רוצה את זה.
‫אני אקח את הכול חוץ מזה.
‫אתה חושב שהיא תקבל אותך ‫רק כי אתה קונה לה את כל זה?
‫זו לא הבעיה. ‫היא לא יכולה לכתוב כשרמת הסוכר שלה צונחת.
‫אנחנו צריכים להבטיח שהיא מקבלת ‫את מה שהיא צריכה. כמה זה?
‫זה 52 אלף וון. ‫-למה אליי הוא לא נחמד?
‫יש לי תחושה לא טובה.
‫לכן העסק שלך נכשל.
‫פרחחית ארורה.
‫אנחנו צריכים להגיע לשם קודם, ‫לפני שהיא תביא מישהו אחר
‫לטירה המקוללת.
‫מהר, תאכלי.
‫זה חם.
‫בחיי.
‫זה היום החופשי שלך, נכון? ‫-כן.
‫הוריי שלחו לי כמה תפוחי אדמה אז בישלתי…
‫מה קרה לפנים שלך?
‫אחד המטופלים התפרע?
‫לא, זה לא מה שקרה.
‫הלכת מכות עם מישהו?
‫כן?
‫היה לי ויכוח עם אחי.
‫ויכוח בתחת שלי.
‫נראה שחטפת.
‫וואו.
‫סאנג־טה!
‫אם תכה ככה את אחיך שוב
‫אתה תחטוף ממני. שמעת?
‫הוא לא בבית. ‫-הוא ברח בנוסף לכול?
‫לא.
‫אלוהים, זה נהדר.
‫אז סאנג־טה הוא מאייר עכשיו?
‫את באמת חושבת שזה נהדר?
‫כמובן.
‫אשמח להודות לאדם
‫שנתן לסאנג־טה הזדמנות שכזו.
‫גאנג־טה.
‫אתה צריך לעודד אותו.
‫טיפלת בו יפה עד כה.
‫עכשיו הגיע הזמן שתניח לו לעשות כרצונו.
‫אל תמנע מאנשים לעשות מה שהם רוצים
‫או לאהוב את מי שהם אוהבים.
‫זה גם בלתי אפשרי.
‫מי… ‫-וואו.
‫מי זה היה? ‫-הבחור הזה.
‫אחיו הגדול של האח מבית החולים.
‫זה שעשה בלגן בחנות הספרים.
‫די, עוד פעם האח הזה?
‫היי, מון־יונג, תפתחי.
‫תפתחי. תני לי להיכנס.
‫טוב, בסדר. אשבור את הדלת. אחת…
‫מי צועק ככה?
‫שתיים, שלוש.
‫מה אתה עושה פה?
‫זרקי אותו מהבית מיד. ‫-אבל אני גר כאן.
‫מה? ‫-זה נכון. אנחנו גרים יחד.
‫אנחנו גרים יחד. ‫אנחנו לא נשואים, אבל גרים יחד.
‫אנחנו לא נשואים. ‫-אלוהים.
‫את גרה עם הבחור הזה?
‫"העובד יתגורר בסטודיו של מעסיקתו
‫ויאייר שם." ‫-מה יאייר?
‫תכירו את המאייר הבלעדי שלי.
‫שלום. אני מון סאנג־טה, בן 35.
‫סוג הדם שלי הוא AB ונולדתי בשנת העכברוש.
‫אני סובל מאוטיזם.
‫אבל אני דואג לעצמי בלי בעיה.
‫אני יו סונג־ג'י, ‫הארט דירקטורית שאחראית על האיורים…
‫לא, אני נגד הצוות הזה!
‫אני בעד לגמרי. ‫-גם אני.
‫גם אני.
‫מון־יונג.
‫את עושה בעיות כי ‫את אפילו לא יכולה לשלוט בעצמך.
‫איך תצליחי לטפל בו?
‫מה אם שניכם תעשו בעיות?
‫הנצרה שלי.
‫מה? איזו נצרה?
‫יש לי נצרה, אל תדאג.
‫גאנג־טה.
‫אחי. הוא אחי הקטן.
‫פגשנו אותו כבר. ‫-הוא אחי הקטן.
‫אולי הוא פחדן אבל הוא עדיין אחי הקטן.
‫אתה בסדר?
‫אני מצטער.
‫זה בסדר. בוא ניכנס.
‫טוב.
‫מון־יונג.
‫מון־יונג. היי…
‫שיתוף פעולה בין סופרת שסובלת מהפרעת אישיות
‫למאייר שסובל מבעיה התפתחותית.
‫אדוני, זה יכול להיות ‫הצלחה גדולה או כישלון חרוץ.
‫אל אלוהים.
‫עצרו.
‫מה?
‫תן לי את המפתחות לרכב.
‫את מפתחות הרכב שלי? למה?
‫הדרך ההררית קשה, אני זקוקה לרכב שטח.
‫הוא ממילא הרכב שלי. להתראות.
‫שככה יהיה לי טוב.
‫כנראה השתגעתי.
‫אני לא מאמינה שאמרתי לו את הדברים האלה.
‫אלי הטוב. אגב,
‫מה שמה של הסופרת שסאנג־טה יעבוד איתה?
‫מיס קו מון־יונג.
‫כבר נפגשתן.
‫קו מון־יונג…
‫הוא קרא רק בשמה.
‫מה הבעיה שלי?
‫אלוהים, למה?
‫לא נעים לי מבתי…
‫אימא. ‫-אלוהים, הלב שלי.
‫ממה את מתרגשת כל כך?
‫על… על מה את מדברת?
‫תביאי לי כוס מים לבלוע את הכדורים שלי.
‫אני אביא אותם.
‫זה ייקח רק חמש דקות.
‫חמש דקות.
‫שוב בחרת באחיך.
‫יש לי כמה תנאים.
‫האם עזרתי לך להחליט?
‫הוא יכול להישאר באמצע השבוע.
‫אני אקח אותו הביתה בסוף השבוע.
‫לא היה לי חלק בזה?
‫בבקשה.
‫אם סאנג־טה ירצה להתפטר,
‫הוא תמיד יכול לחזור.
‫אפילו לא קטן?
‫ו…
‫אני רוצה שתכבדי אותו ככל הניתן.
‫בסדר.
‫איך אבטח בך?
‫שנחתום על החוזה בדם? ‫-אמרת שהבטחות הן חסרות ערך.
‫אעמוד במילתי.
‫כי זו הבטחה שהבטחתי לך.
‫לא, בבקשה.
‫לא…
‫לא, בבקשה.
‫גאנג־טה! מון גאנג־טה!
‫הם עזבו.
‫יש לך משאלת מוות?
‫רוצה להידקר שוב או מה?
‫הזהרתי אותך שלא תתקרב לכלבה הזאת.
‫אני לא מאמין שארזת והלכת לגור אצלה.
‫השתגעת? יצאת מדעתך?
‫עדיף שתחזור לפה לפני שיהיה מאוחר מדי.
‫חזור אליי, בבקשה!
‫איזה קשקשן. ‫-אימא.
‫מה קרה לג'ה־סו? הוא שיכור?
‫לא, הוא…
‫טוב…
‫קו מון־יונג.
‫מכשפה מרשעת!
‫פה תעבוד מעכשיו.
‫כל כך הרבה ספרים!
‫למעלה… יש עוד ספרים למעלה.
‫זהירות, סאנג־טה. ‫-הזקן הזה ענק!
‫כל כך הרבה ספרים!
‫סאנג־טה מת על ספרים.
‫מה אתה אוהב?
‫שום דבר מיוחד. ‫-סאנג־טה ביקש ממני לקנות קרוון קמפינג.
‫אתה אוהב לטייל?
‫אף פעם לא נסעתי לטייל. ‫-אף פעם?
‫הייתי רוצה לטייל. ‫-לאן היית נוסע?
‫לכל מקום.
‫הייתי נוסע בלי יעד מסוים.
‫אף פעם לא טיילנו אבל עברנו הרבה פעמים.
‫בערך 17 פעמים. זה המעבר ה־18.
‫סאנג־טה. ‫-למה עברתם כל כך הרבה פעמים?
‫כי זה עוקב אחריי לכל מקום. ‫-מי עוקב אחריך?
‫סאנג־טה. ‫-זה עוקב אחריי לכל מקום…
‫בוא.
‫איפה החדר שלנו?
‫כל כך הרבה ספרים!
‫היי!
‫יפה כל כך!
‫החדר שלי נחמד מאוד.
‫זה היה החדר שלי בילדותי.
‫תזדקקו לעוד מיטה.
‫החדר שלי נחמד מאוד.
‫לא ישנת במיטה לפני כן?
‫לא.
‫לעזאזל, הסדינים…
‫מתי כיבסת אותם לאחרונה? ‫-לפני עשרים שנה?
‫זה וינטג' אמיתי.
‫אני יכול לראות החוצה מכאן!
‫סאנג־טה!
‫אני בהלם, זה רך כל כך.
‫זה רך מאוד.
‫כמה זה רך. זו המיטה שלי?
‫וואו, כמה זה רך.
‫לא ראו אותך, נכון?
‫אדם אחד ראה אותי.
‫מי? ‫-פרופסור קו.
‫מר קו דה־ואן?
‫כן, הוא התיישב במיטה ואמר…
‫לאן אתה הולך?
‫אתה בדרך לאנשהו?
‫זה מה שהוא אמר. ‫אלוהים, כמעט חטפתי התקף לב.
‫כל כך נבהלתי שברח לי פיפי.
‫באמת?
‫אתה צריך להחליף תחתונים. ‫-זה בסדר.
‫וואו, זה טעים במיוחד ‫כי לא שתיתי את זה מזמן.
‫זה מתוק, לא?
‫זה סודה.
‫זה אפקט פלצבו.
‫אם אתה מאמין שזו בירה, ‫אתה תרגיש טעם של בירה.
‫אז היית צריך לומר לי אחרי שגמרתי לשתות.
‫אמרתי לך שפשוט תצא ‫אם אתה רוצה לשתות משקה אלכוהולי.
‫למה אתה נשאר פה?
‫עוד לא הגיע הזמן.
‫אתה והתירוצים שלך.
‫טוב, תגיד לי. מה חדש עם המטופלים?
‫העניין הוא, אתה לא אמור ‫לזהות את הדברים האלה
‫במהלך הפגישות עם המטופלים
‫ולאבחן אותם?
‫כלומר, אתה רופא.
‫יש אמרה כזו.
‫"רק הסובל יודע מהו סבל".
‫נכון. יש דברים שלא לומדים מספרים.
‫כן, ויש גבול למה שמטופלים חולקים בטיפול.
‫מטופלים משטים ברופאיהם לעיתים קרובות.
‫זה נכון.
‫מכיר את ג'ו ג'ונג־טה, נכון?
‫האלכוהוליסט שאיתי בחדר. ‫-כן.
‫כשהוא יצא בשבוע שעבר,
‫הוא מילא כפפות סניטריות בבירה
‫והחביא אותן בתחתונים שלו כדי להבריח לפה.
‫טוב, שם…
‫סאנג־טה.
‫שמעת את הסיפור על כחול הזקן?
‫לפני הרבה שנים, רוזן כחול זקן
‫התגורר לבדו בטירה ענקית.
‫ברוכה הבאה. ‫-הוא היה עשיר מאוד,
‫אבל כולם נמנעו ממנו כי פחדו
‫בגלל זקנו הכחול.
‫אבל יום אחד,
‫אישה ענייה הגיעה לטירה
‫ואמרה שהיא רוצה להיות הכלה שלו.
‫כשהוא קורן מאושר,
‫כחול הזקן הוציא ‫את כל התכשיטים והאוצרות מהחדרים
‫ונתן אותם לאשתו כמתנה.
‫אבל היה כלל אחד.
‫החדר במרתף.
‫הוא הזהיר אותה לא להיכנס לחדר הזה.
‫אבל אשתו הסקרנית
‫פתחה לבסוף את הדלת הסודית בלי לספר לבעלה.
‫יודע מה היה בחדר הזה?
‫גופות של נשים
‫הוצגו על הקירות.
‫אלה היו גופות הנשים ‫שהתעלמו מאזהרתו של כחול הזקן
‫ופתחו את הדלת.
‫זה מה שקרה להן.
‫זה סוף הסיפור?
‫כן.
‫סאנג־טה.
‫אל תרד למרתף
‫בלי רשות.
‫זה לא הבית שלנו, אתה יודע.
‫אבל למה תושבי הכפר
‫פחדו מכחול הזקן?
‫כי הוא היה שונה מהם.
‫הזקן שלו היה כחול.
‫שונה זה מפחיד?
‫כנראה.
‫מי ששונה מוכרח לגור לבד בטירה?
‫לא.
‫הוא ימצא לבסוף אהבה אמיתית
‫שלא תפחד מזקנו הכחול
‫ושתגיד לו שזה בסדר להיות שונה.
‫מישהי שתבין אותו כמו שהוא.
‫- לילה טוב -
‫הם לא עברו לתמיד.
‫הוא אמר שהם יבואו בסופי שבוע.
‫הם יעברו בין הבתים…
‫די! תחליט על נתיב ותישאר בו!
‫זה לא שהיא שכנעה ‫את גאנג־טה כדי לפתות אותו.
‫אני בטוחה שזה קשור לעבודה.
‫באמת! תאותת.
‫היי! תתפרצי עליי ותפסיקי לצפצף, טוב?
‫יש לך פה, תשתמשי בו!
‫הייתי תופרת לך את השפתיים ‫אם לא היית אימא שלי.
‫תגידי את זה ודי.
‫לצפצף, לצפצף, לצפצף!
‫השתגעת?
‫- בית חולים פסיכיאטרי או־קיי -
‫אדוני.
‫מה שמך?
‫אתה יודע איפה אתה נמצא?
‫זה משונה.
‫מצבו עלול להשתנות בפתאומיות,
‫אז תשגיחו עליו ותעדכנו אותי.
‫כן, אדוני.
‫איפה היית?
‫התמלאתי מדי אז יצאתי להליכה.
‫השבוע, היית…
‫קו…
‫דה־ואן.
‫מה אמרת?
‫היא…
‫כל כך יפה.
‫היא נראית
‫כמו מלאך.
‫מי נראית כמו מלאך?
‫אימא…
‫של מון־יונג.
‫אתה לא אמור לשתות.
‫לא שתיתי.
‫בטח מוקדם מדי לעוד פגישה עם מיס קו, נכון?
‫אתה יודע מה קרה בפעם האחרונה ‫שהם יצאו לטייל יחד.
‫אבל האם את בטוחה שהוא עשה זאת לבתו?
‫למה אתה מתכוון?
‫הזיה.
‫ייתכן שהוא ראה אדם אחר בשעה שהביט בבתו.
‫את מי?
‫נצטרך לברר.
‫המלשין שלך לא סיפר לך?
‫אנעל את ארון המצעים מעכשיו.
‫היא יודעת הכול.
‫ישנתי כל כך טוב.
‫מיס קו, ישנת טוב?
‫מאוד.
‫התעוררנו ב־6 בבוקר. כיבסנו את כל המצעים,
‫עשינו קניות וניקינו
‫בזמן שישנת.
‫בואי לאכול.
‫סאנג־טה, לך לשטוף ידיים.
‫ידיים שוטפים בחדר האמבטיה.
‫מה את אוכלת בדרך כלל בבוקר?
‫אנחנו בדרך כלל אוכלים אורז בבוקר.
‫את מעדיפה לחם?
‫לא, אורז.
‫אוקיי.
‫אני רוצה הרבה.
‫רוצה עוד?
‫בטח.
‫אל תגידי סתם שתבואי.
‫תבואי היום, טוב?
‫- טלפון ציבורי -
‫הבחור הזה הוא מציאה אמיתית.
‫זוכרת את הבליינד דייט שהיה לך בדוגוק־דונג?
‫המנתח הפלסטי שנראה כמו תמנון.
‫הבחור הזה פי אלף יותר חתיך ממנו.
‫ירשת ממני את ההתעקשות על מראה חיצוני.
‫באמת?
‫תבואי היום?
‫את אומרת שגברת קאנג יון־ג'ה ‫לא החזירה לך את הכסף
‫על כל החטיפים שלקחה ממך?
‫נכון.
‫ממש כבשת הרש.
‫כלומר, היא עשירה. מה הבעיה שלה?
‫היא ביקשה כסף ‫ואמרה שתחזיר כשבתה תגיע לבקר.
‫נכון. היא גם לקחה ממני שוקולד. ‫עוגיות השוקולד…
‫היא במשבר. תיזהרי.
‫תתקשרי למשטרה. אני רוצה לדבר עם המנהל.
‫תני לי לדבר עם מנהל בית החולים. ‫בסדר.
‫הוא שמע אותך. נבדוק את העניין.
‫בבקשה חזרו לחדריכן עכשיו.
‫קדימה.
‫הבת שלי…
‫יום טוב.
‫לא נראית משוגעת במיוחד
‫כשמסתכלים עליה.
‫מה?
‫- בית חולים פסיכיאטרי או־קיי -
‫נגיע בנפרד להבא. ‫אנשים עלולים לקבל רושם מוטעה.
‫מתי תסיים? נלך הביתה יחד, אחכה.
‫המכונית שלך נוסעת על בנזין או דיזל? ‫אני מריח בנזין.
‫תשלם לי כראות עיניך.
‫זה משונה.
‫חסר משהו.
‫פרפרים.
‫אמורים להיות פרפרים ליד הפרחים.
‫כל כך הרבה פרחים,
‫אבל אני לא רואה אף פרפר.
‫טוב, זה עוד לא גמור, בטח תוסיף אותם בקרוב.
‫לא, איני מוכן.
‫קשה לצייר פרפרים?
‫אני יכול לנסות לצייר פרפר?
‫לא! בלי פרפרים!
‫לא כאן. אין כניסה לפרפרים. בלי פרפרים.
‫בשום אופן לא. בלי פרפרים!
‫לא, אין כניסה לפרפרים.
‫בשום אופן.
‫מר מון, מיס קו לא העבירה כרטיס ‫לפני כמה דקות?
‫כן. למה את שואלת? ‫-אז למה אינה בכיתה?
‫המטופלים מחכים והיא לא זמינה.
‫אעזור לך למצוא אותה.
‫תודה.
‫- בשיפוצים ‫אין כניסה -
‫למה את מופתעת כל כך?
‫הספקת לשכוח ממני?
‫זו אני, אימך.
‫המספר אליו חייגת…
‫איפה היא?
‫חיכיתי לך כל השנים.
‫את כל כך רזה עכשיו.
‫בכל זאת, בעיניי,
‫את הילדה היפה בעולם.
‫למה אינך אומרת כלום?
‫אל תגידי לי שאינך מזהה אותי
‫רק בגלל כמה ניתוחים פלסטיים.
‫אימא?
‫האם זו
‫באמת את?
‫חזרת?
‫מה קרה לך?
‫אני יודעת שנסעת לחודש בגלל הקונצרט
‫אבל למה את מתנהגת כזרה מוחלטת?
‫הקונצרט?
‫אמרתי לך בטלפון
‫שהכרתי בחור שהוא בדיוק הטיפוס שלך.
‫שום נזק לא ייגרם מלשמוע בקולה של אימא.
‫רק תפגשי אותו.
‫בטוח ימצא חן בעינייך.
‫הוא גבוה וחסון. אבל העיניים שלו זה העניין.
‫עיניו כה יפות.
‫אישה מטורפת שכמוך!
‫תפסיקו. ‫-מה?
‫מיס קאנג, את צריכה ליטול את התרופות שלך.
‫את צריכה להחזיר את… ‫-אה, זה אתה.
‫כמה חיפשתי אותך.
‫זה הבחור שסיפרתי לך עליו.
‫מה דעתך? נכון שהוא נאה מאוד?
‫אלווה אותך חזרה לחדרך. ‫-בסדר.
‫היא אולי קצת קוצנית אבל היא מתחשבת מאוד.
‫היא למדה מוזיקה בגרמניה ‫וכעת היא חלילנית בתזמורת כאן.
‫אבל היא נוסעת כל הזמן
‫מגרמניה לקוריאה וחזרה כדי לטפל בי.
‫דיכאון פסיכוטי.
‫- סוג חמור במיוחד של דיכאון -
‫הדיכאון שלה כה חמור
‫שיש לה הזיות וחזיונות שווא.
‫היא מקבלת קצבת סעד,
‫אבל היא מאמינה שהיא ‫הפילגש של איש עסקים עשיר.
‫התקבל הרושם שיש לה בת. ‫-נכון.
‫בת יחידה שהיא נאבקה לגדל כאם יחידנית.
‫אבל בתה נהרגה בתאונת דרכים ‫לפני כמה חודשים.
‫היא מאמינה שבתה עדיין בחיים.
‫בטח קשה לה להשלים עם מותה.
‫עדיין.
‫"אמיל לא הצליח להירגע.
‫אולי זו מלכדות שאימו טמנה ‫כדי להכריחו לאכול עולש.
‫אמיל חיטט באף."
‫זו אני, אימך.
‫"הוא רצה לראות מי בא לבקר." ‫-זו אני, אימך.
‫"אמיל היה בלתי נראה לכולם." ‫-זו אני, אימך.
‫שקט.
‫"אמיל מיהר החוצה." ‫-זו אני, אימך.
‫"הוא חשב שכך עדיף." ‫-זו אני, אימך.
‫זו אני, אימך. ‫-"'אמיל, ברוך הבא.
‫זהו…'" ‫-אמרתי לך להיות בשקט!
‫בחיי.
‫למה היא צעקה? ‫-למה להוציא את זה עלינו?
‫לכל הרוחות. ‫-באמת.
‫מיס קו שונאת אותי.
‫היא כל כך רעה אליי.
‫בכלל לא עשיתי שום דבר רע.
‫הכול בסדר? מה קרה?
‫מיס קו ביקשה מא־ריאום להקריא בקול.
‫ואז צעקה עליה להיות בשקט כשהתחילה לקרוא.
‫מניסיוני,
‫אני בטוחה שהיא תהיה אחוזת דיבוק בקרוב.
‫אנשים ששומעים רוחות רפאים ‫נוהגים לדבר שטויות ככה.
‫איפה מיס קו?
‫- לי סאנג־אין -
‫- בית חולים פסיכיאטרי או־קיי -
‫טוב. היום אשים לזה סוף, אחת ולתמיד.
‫אבל אם מיס קו תגלה,
‫זה הסוף שלך.
‫תהיה בסדר?
‫הלך עליי בכל מקרה.
‫קדימה!
‫חקרתי וארגנתי
‫את המגמות האחרונות בספרות ילדים
‫לשימושה של מון־יונג בעבודה על ספרה הבא.
‫הלכתי לאינטרנט קפה בעצמי…
‫תרצה שאעביר לה את זה? ‫-לא.
‫אני רוצה לתת לה את זה בעצמי.
‫אז למה קראת לי?
‫אדבר איתך ישר.
‫צאו מהבית שלה.
‫אתה ואחיך.
‫אתם לא אמורים להיות שם.
‫למה לא?
‫כי אני אמור להיות שם.
‫לא תצליח להתמודד עימה.
‫לא כל אחד יכול.
‫סבלתי והבלגתי הרבה במשך עשר שנים איתה.
‫עשיתי הכול למענה.
‫הקרבתי את חיי ואת נשמתי כדי להגן עליה.
‫למה? מאיזו סיבה?
‫כי אכפת לי ממנה מאוד ו…
‫מהכסף?
‫הרווחת לא מעט כסף
‫ממכירת ספריה, לא?
‫למה אתה מתפאר בהקרבות שעשית אם תוגמלת היטב
‫עליהן? ‫-מה?
‫לא התפארתי!
‫אם הייתי רואה בה מקור הכנסה בלבד
‫הייתי נוטש אותה כשהחברה שלי התמוטטה בגללה.
‫היחסים שלנו לא מתבססים ‫על רווח כספי כמו אצל הקפיטליסטים.
‫זה הרבה יותר מזה!
‫אז מה העניין?
‫מבחינת מון־יונג,
‫אני המוציא לאור, המנטור, האח והגבר שלה!
‫בכל מקרה,
‫אתה תופס לי את המקום, אז תתפנה מיד.
‫לא רוצה.
‫מה?
‫לא אפנה את מקומי.
‫נכון האח הזה נראה בחור מצוין?
‫נראה שגם הבחורות האחרות חושבות ככה.
‫המון בחורות רוצות אותו.
‫תצטרכי לחטוף אותו בקרוב.
‫את בתי היחידה.
‫זו משאלתי,
‫לראותכם נשואים וחיים באושר
‫לפני שאמות.
‫הרי לא אחיה לנצח.
‫את מוכנה פשוט לשמוע לי…
‫מיס קאנג.
‫האחות הראשית מבקשת לדבר איתך.
‫איתי? עכשיו? אני עסוקה.
‫כן, את צריכה ללכת.
‫תני לי לסיים קודם!
‫המספר אליו חייגת…
‫למה היא לא עונה?
‫- גאנג־טה -
‫גאנג־טה!
‫הצטרף אלינו.
‫שב.
‫אתה בטח רעב.
‫אלוהים.
‫אתה מצליח לאכול כמו שצריך ‫במקום המרוחק ההוא?
‫לא הצלחתי לישון מרוב דאגה.
‫זו הסיבה
‫שהתעוררתי מוקדם
‫והכנתי כמה דברים ממה שהיה בבית.
‫קדימה, תאכל.
‫טוב, תודה.
‫בבקשה. גם אתה, סאנג־טה. ‫-תודה.
‫בבקשה, תאכל.
‫נסה את זה. ‫-תודה.
‫אלוהים.
‫נדמה שהבית ריק
‫בלעדיכם.
‫טוב, ג'ו־רי.
‫כן, שמעתי
‫שאתם צריכים לגור שם תקופה ‫בגלל העבודה של סאנג־טה.
‫ברכותיי, סאנג־טה. ארצה עותק כשספרך ייצא.
‫תקני לעצמך.
‫את צריכה לשלם עליו בכספך.
‫סאנג־טה.
‫בסדר. כשספרך ייצא,
‫אקנה מאה עותקים.
‫תודה. זה יהיה נחמד.
‫תאכלו.
‫בסדר.
‫אלוהים, ידעתי שהאחות הזאת תעשה משהו.
‫היא אפילו נעזרת באימא שלה.
‫את לא יכולה ללכת ככה.
‫את צריכה לוודא שהמנוולת לא תתקרב אליו!
‫מה אמרתי לך?
‫אמרתי לך שאחרות ינסו לתפוס אותו.
‫אל תהיי עקשנית כל כך. ‫תקשיבי לאימא שלך, בבקשה!
‫אני משגיחה עליו בשבילך, ‫אבל הכלבה הזאת תחטוף אותו.
‫בסדר. אם את לא רוצה לעבוד בזה, ‫אני אעשה זאת.
‫רק לה יש אימא? גם לך יש!
‫בבקשה!
‫בבקשה.
‫תפסיקי להגיד "אימא".
‫אז מה להגיד? אני אימא שלך. ‫-אימא שלי
‫מתה.
‫מה?
‫אמרתי, שאימא שלי
‫מתה.
‫אימא.
‫הגולגולת שלה התפצחה
‫והיה דם בכל מקום.
‫לא. זה לא יכול להיות.
‫איבריה הושחתו
‫ונהרסו.
‫לא, זה לא יכול להיות.
‫הרצפה
‫עדיין מוכתמת בדמה.
‫לא.
‫לא יכול להיות.
‫אז גברתי… ‫-לא.
‫בבקשה,
‫תתעוררי
‫מהחלום שאת נמצאת בו.
‫לא…
‫תזכירי לי מה בתפריט היום.
‫מיס פארק!
‫שם.
‫נלך לבדוק, זה בסדר. ‫-טוב. אלוהים.
‫מיס קאנג.
‫קראי לד"ר קוון, מהר!
‫כן, גברתי.
‫מיס קאנג.
‫את לא רוצה לאכול?
‫השארת את הטלפון בבית החולים.
‫את ישנה?
‫האם זו
‫באמת את?
‫חזרת?
‫נראה שאינך במצב רוח טוב היום.
‫אימא.
‫למה כחול הזקן
‫הרג את נשותיו?
‫כי הן לא הקשיבו לו.
‫תמיד צריך להקשיב לאימא, בסדר?
‫ככה מתנהגת ילדה טובה.
‫תעני לי.
‫כן, תמיד אקשיב לך.
‫יפה.
‫את ילדה כל כך טובה.
‫אבל למה הבאת אותו לכאן?
‫הזהרתי אותך
‫שאהרוג גם את הנסיך שיבוא להציל אותך.
‫קו מון־יונג.
‫ברח.
‫זה בסדר, קו מון־יונג. ‫-ברח…
‫ברח. ‫-זה היה רק חלום.
‫ברח מפה בבקשה. לך!
‫צא מפה מיד!
‫לך לעזאזל.
‫לך מפה מיד.
‫טוב, לא אעזוב.
‫הסיוטים שלי
‫הם תמיד על אימא שלי.
‫את לא יכולה להישאר פה.
‫מה אתה עושה, לכל הרוחות?
‫הגוף לא משקר. הוא בוכה כשכואב.
‫אבל הלב שקרן. הוא נשאר שקט כשכואב.
‫אני מתגעגע לאימא.
‫אז מה זה? אתה מפלרטט איתי?
‫מה זה הקשקוש הזה? ‫-לוכד סיוטים.
‫איך אני נראית?
‫הצלחת, מון־יונג.
‫סאנג־טה.
‫שמעת את הסיפור על כחול הזקן?
‫- כחול הזקן גרר את אשתו למרתף -
‫- וערף את ראשה -
‫- סלין -
‫- אלי -
‫- מרי -
‫- אנה -
‫- אזמרלדה -
‫- ושוב היה כחול הזקן לבדו -
‫- סוף -
‫- פספוסים -
‫תרגום כתוביות: תמר בן יהודה