EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Ko Mun-yeong.
Løp.
-Det går bra, Ko Mun-yeong. -Løp…
-Løp. Gå! -Det var bare en drøm.
Vær så snill, løp. Gå!
Kom deg ut med en gang!
Stikk av.
Dra umiddelbart.
Ok, jeg drar ikke.
Hvorfor er du her?
-Du var glovarm hele natten. -Hva så?
Du la meg og lekte doktor?
Bare hold sengen.
Jeg kjører Sang-tae til jobben og henter medisin.
Det var ikke galt.
Hun oppførte seg som moren min,
så jeg sa at mor døde. Det er alt.
Greit.
KAPITTEL 7 DEN GLADE HUNDEN
Seongjin… Seongjin plaza.
Michuri offentlige helsesenter.
Seongjin… Seongjin plaza.
Michuri offentlige helsesenter.
Turistinngang. Oeryong-broen.
Slutt å pugge det. Gå og vask deg.
Jeg tar deg med til Jae-sus restaurant. La oss dra ut sammen.
Jeg kan dra alene. Alene.
Jeg vet det.
Men jeg må også til sentrum.
Må du ikke på sykehuset i dag?
Jeg skal…
…skulke jobben i dag.
-Du kan ikke dra sånn. -Spol tilbake.
Ok.
Pasienten kan gjennomgå konvertering og slutte å lure seg selv.
Vi får holde øye med henne og se hva som skjer.
-Ja, sir. -Ja, sir.
Sir.
Jeg tror du må ta det opp med Ms. Ko Mun-yeong også.
La oss høre hva hun sa til pasienten.
Hun sa sikkert: "Datteren din er død."
Hun besvimte av sjokket.
Hvordan vet Ms. Ko om det?
Kanskje Mr. Moon sa det.
-De er nære, vet du. -Nei, det er de ikke.
Dere vet at han aldri ville avslørt pasientinformasjon.
Uansett, vi har hatt problemer konstant
helt siden Ms. Ko begynte å komme til sykehuset.
Vi må gjøre noe med dette.
Ja.
Jeg er enig.
Jeg også.
Kan du slutte å skrape av flassen og ta en avgjørelse?
La oss stanse eventyrtimen
til vi finner ut hva som egentlig skjedde.
-Ok. -Ok.
Er det alt?
Si til Mr. Moon at jeg vil se ham.
Han kom ikke i dag.
Han ringte og sa at noe hadde skjedd hjemme.
Jaså?
Sang-tae, hva tenker du om å si opp jobben
på Jae-sus restaurant?
Du har gjort så mye siden vi flyttet hit.
Du tegner veggmaleriet på sykehuset
og selger pizza på restauranten.
Når du begynner med illustrasjonene…
Du blir for travel.
Det er ikke dumt å ha det travelt.
Det er ikke så ille.
Men er du for travel, kan du bli syk.
-Du kan få vondt overalt… -Som en hund.
Hva?
Du klynker som en hund om natten når du er syk.
Jeg gjør ikke det, men du klynker alltid som en hund når du sover.
Hallo.
Hva? Gjør jeg det?
Det er rart.
Jeg er ikke syk.
Jeg har ikke flere jobber,
så jeg føler meg helt fin.
Det er fordi hjertet ditt verker.
"Kroppen din er ærlig.
Når man har fysisk smerte, gråter man.
Men hjertet er en løgner. Det er stille selv når det gjør vondt.
Når du sover,
gråter du endelig og klynker som en hund."
Liker du denne boken så godt?
Ja, Den glade hunden av Ms. Ko Mun-yeong.
"Skrevet av Ko Mun-yeong.
Det var en gang…"
Vi har ikke åpent…
Din tosk! Du flyttet inn med henne uten å snakke med meg.
Trodde du jeg ville…
Hallo?
Ja.
Vi snakker senere.
-Akkurat. -Senere? Når?
Hei! Jeg venter, ok? Hei!
-Hei, Jae-su. -Herregud!
Helsike. Hei, Sang-tae.
Hun føler seg ikke bra.
Kom igjen. Når begynte hun å føle seg uvel? Hva er symptomene?
Jeg trenger detaljer!
Hun svarer ikke. Jeg har en dårlig følelse.
-Jeg var bekymret hele natten. -Jeg ber henne ringe.
Jeg må gå.
GEUKJIN APOTEK
Jeg kan ikke tro at han la på sånn.
Herregud, den hjerteløse kødden.
Ikke sant?
Han ville vært mye mer tiltrekkende om han var mer avslappet.
Han er for anspent. Så synd.
Men fysisk sett er han min type.
Du må gå på tå hev rundt meg hver eneste dag,
men du er fortsatt så dum. Hvordan er det mulig?
Ikke sant? Hadde jeg vært snartenkt,
hadde jeg ikke stolt på deg og dratt helt hit.
Beklager det.
Alt er min feil.
Jeg må se til Mun-yeong.
Ro deg ned med dette
og ta en latte eller noe på en kafé et sted.
Ses senere, sir!
Den drittsekken.
Kanskje jeg burde ta Ko Mun-yeongs side.
Han som spiser frukten, må klatre opp i treet.
Mamma Mia!
Kom igjen!
MR. LEE
Langt hår kler deg, for du tar etter meg.
Klipp aldri håret ditt kort.
Men jeg er lei av det.
Du må høre på mamma, ikke sant?
Svar meg.
Svar meg!
Ja,
mamma.
Vær så snill…
Redd meg!
Mun-yeong.
Går det bra?
Jeg vil klippe det,
men jeg kan ikke.
Klippe hva?
Moren min.
Fikk du søvnparalyse igjen
på grunn av hallusinasjonen?
Når begynte det?
Når begynte du å oppleve dem igjen?
Den første dagen her.
Du kan ikke bli her. Jeg tar deg tilbake til Seoul nå.
Jeg advarer deg. Ikke rør tingene mine.
La meg advare deg også!
Jeg slår deg ned om jeg må,
så ikke stopp meg.
Jeg vet at du vil bli ødelagt
hvis hallusinasjonene plager deg igjen.
Så jeg kan ikke la deg bli her.
Jeg har vært urolig siden
du snakket om de røde skoene og flyttet hit med pleieren.
Dere skulle aldri ha blitt involvert…
Jeg har kjent deg i ti år.
Jeg vet såpass.
-Følg meg. -Slipp!
Bli med meg!
-Slipp! -Kom igjen.
Slipp hånden min. Vil du dø?
Ja, jeg skal dø så du kan leve.
Du må forlate dette huset for å leve.
Kom igjen. La oss dra.
-Herregud. -Jeg drar ikke.
-Slipp. -Jeg drar ikke.
-Slipp. -Rikker meg ikke.
Du må dra. Slipp nå.
Hva i helvete gjør du?
Hold deg unna dette.
Mun-yeong og jeg…
Kan du slippe meg?
Vel…
Jeg tar henne.
Du burde pakke og dra herfra. Fort!
Vi drar.
Slo du meg?
-Kast ham ut med en gang. -Hei.
Hvorfor er du så svak?
Det ansees som vold å dra henne mot sin vilje.
Hva?
Du begynte, så jeg kan også?
Hei, det gjør vondt!
Hei, vent!
Mun-yeong.
Hei, den fyren vet ikke mye om deg!
Jeg er den eneste som kan beskytte og passe på deg.
Mun-yeong?
Pokker!
SANGSANGESANG-FORELEGGERE
Hold døren låst når du er her alene.
-Hvis noen… -Tror du noen vil skade meg?
Kom igjen. Meg? Det er nok omvendt.
Men hold den låst.
Du sa at skumle ting kan skje
når du ikke er på vakt.
Ta febernedsettende.
Tok jeg dritt hver gang jeg må få ned feberen,
hadde jeg vært narkoman.
Dette senker ikke feberen min.
Så få deg litt frisk luft.
Jeg liker det du foreskrev meg.
-Hvor vil du dra? -Et motell.
Hva vil du spise?
Deg.
Skal du fortsette?
Ok, greit. Jeg følger legens instruksjoner i dag.
Hva vil du mate meg med?
Takk. Vel bekomme.
Dette ser godt ut.
Sang-tae.
Se på meg.
Nei, ikke si det. Du må si "kom igjen" for å be meg komme.
Når noen sier "senere", hva betyr det egentlig?
En gang før du dør.
Hva? Før du dør?
Ja.
Umulig.
Vi har kjent hverandre så lenge. Han ville aldri gjort det mot meg.
Hvor lenge? Hvor mye? Tusen won? To tusen won?
Jeg møtte deg og Gang-tae
da jeg bare var 16.
Jae-sus frityrkylling.
Stemmer. Foreldrene mine hadde kyllingrestaurant,
og Gang-tae jobbet deltid og bodde hos oss.
Jeg er et år eldre enn ham, men han behandlet meg aldri slik.
Og han ga deg alltid alle lårene.
Jeg spiser bare kyllinglår.
Jeg var misunnelig.
Skulle gjerne hatt en lillebror som Gang-tae.
En dag sa jeg til ham: "Tenk på meg som din bror, din kødd."
Så sa han: "Jeg trenger ikke en bror til."
-Jeg er hans ekte bror. -Det var da jeg innså dette.
"Han trenger en venn, ikke en bror til."
Jeg trenger også en venn.
Det er godt.
Jeg trengte vel mat, ikke medisin.
Dette vekker glupskheten min. Jeg føler meg mye bedre nå.
-Den er ikke ferdig. -Går bra.
Jeg har mye indre varme.
Jeg kan ikke styre meg rundt mat.
Jeg er sulten bestandig.
Er det fordi jeg er en tom boks?
Beklager.
Jeg pratet bare…
…tull da.
-Men det er sant. -Nei.
Du er ikke det.
Hva er jeg da?
Vel…
En bølle?
Spis. Det svir seg.
Som du kanskje allerede vet,
solgte jeg bare kylling etter det.
Stekt, dampet, søtt og surt, lår og kyllingføtter.
-Hvorfor, tror du? -Kyllinghode.
Det er den eneste delen du ikke solgte. Kyllinghodet.
Det stemmer.
-Kyllinghodet er ikke salgbart. -Det stemmer.
Jeg ville ikke selge kylling. Jeg var til og med lei av lukten.
Det var den eneste bedriften jeg kunne åpne og stenge raskt.
Jeg visste ikke når vennen min måtte flytte igjen.
Jeg fortsatte å selge kylling.
Men denne gangen var det annerledes.
Jeg tenkte han ville slå seg til ro i Seongjin.
Jeg tok alle pengene mine og tok opp lån
for å åpne en annen type bedrift. Ikke mer kylling.
Men han…
Han forlot meg.
Hvorfor?
Fordi han liker
den gale Ko Mun-yeong mer enn meg, en venn han har hatt i 15 år.
-Nei, det er ikke derfor. -Det er derfor!
Det er min skyld.
Gang-tae fulgte meg på grunn av kontrakten min med henne.
Det er som en BOGO-avtale.
Ikke stol for mye på Gang-tae.
Du kan ende opp som meg.
Som deg?
Som hunden som jaget kyllingen.
En hund?
En hund!
Det var høyt. Beklager. Det var høyt.
-Hallo, Mr. Moon. -Hallo!
Forresten, hvorfor spiser du ikke? Du mater meg bare.
Jeg er ikke sulten.
Har du ligget med en kvinne?
-Aldri? -Hvorfor snakker du plutselig tull?
Du har ingen begjær.
Du vil ikke spise, ha noe eller gjøre noe.
Du ser apatisk ut.
-Jeg er ikke apatisk. -Og så?
Jeg undertrykker meg selv.
Hvorfor?
Du gjør alt du vil, men det er ikke tilfellet for de fleste.
Ikke undertrykk deg selv. Det burde være lett.
Sikkerhetsnålen din…
Skal jeg ta den ut?
Jeg er nysgjerrig
på hva som skjer om du ikke undertrykker deg selv.
Hei, Byeol.
Park Ji-hwan faller lett fra sengen sin,
så hjelp ham hvis han må på do om natten.
Jeg har fortalt Mr. O. Cha-yong alt han trenger å vite.
Dere burde sjekke når dere går runden.
Ok, skjønner.
Og når det gjelder pasient Kim Jeong-mis depresjon…
Et øyeblikk.
Hva skjer? Sang-tae er her.
Snakker med personen fra Ko Mun-yeongs forlag.
Det gjør meg sint.
Hvem er det?
Det er ingenting.
-Hvor var vi? -Pasienten er Kim Jeong-mi.
Det var en lang forklaring.
La meg oppsummere.
Hvis Mr. Lee Sang-ins muse er Ms. Ko Mun-yeong,
som art director, får jeg inspirasjon fra deg.
Du er musen min. Det var det jeg prøvde å si.
Jeg skjønner.
Det er derfor
jeg har med noen illustrasjoner du kan henvise til
mens du jobber med Ms. Kos neste bok…
-Hvor skal du? -Jeg drar for dagen.
Det er uhøflig å snakke om annet
på noen andres arbeidsplass. Bare tull.
La oss snakke om det senere.
"Senere" betyr en gang før du dør.
Jae-su, denne er til deg.
-Ha det, Sang-tae. -Ha det!
Hva tegnet han?
Hunden som jaget kyllingen.
Hvorfor går vi?
Hva?
Det er fint å gå og nyte utsikten.
Det hjelper deg å klarne tankene og lette humøret.
Ja? Jeg tenker jeg har vondt i beina og det er bortkastet tid.
-Skal vi… -Kan du bære meg?
Hva?
Jeg lurer på om Sang-tae er på vei hjem.
Han klarer seg vel selv.
Nei! Herregud.
Så du burde fokusere på meg.
Ok, gi den tilbake.
Kom igjen. Gi den tilbake.
Slutt.
Holder du meg
i armene dine nå?
-Hei, Ju-ri. -Hei.
Ko Mun-yeong?
Romkameraten min er i en vanskelig situasjon,
så jeg tar telefonen. Hva skjer?
Han kom ikke på jobb i dag.
Han tok seg fri for å henge med meg.
Ha det.
Dro du ikke på jobb fordi du var bekymret for meg?
Og du tok meg med på date for å roe meg ned?
Hvem sa at det var date?
Hva var dette, da?
Flørter du med meg? Eller kjenner du på det?
Tester du bare? Eller leker du med meg?
Greit.
La oss date.
"Forsvinn."
-Hva? -"Forsvinn."
Vet du hvor mange ganger du har sagt det til meg?
Selv i går kveld. Og den dagen også.
Hva så?
Men i går hørtes det ut som
du ba meg om å ikke dra.
Forrige gang stakk jeg av.
Men i dag…
…tenkte jeg at jeg skulle bli.
Det var alt.
OH PLUS DAGLIGVARER
Ko Mun-yeong, din hjerteløse kvinne.
Alle organene mine råtner
på grunn av stresset etter å ha passet på deg i ti år.
Hvordan kunne du slå deg sammen med pleieren du nettopp møtte
og kaste meg ut? Hvordan?
Greit, dere to hjerteløse drittsekker kan leve lykkelig i alle deres dager.
Jeg skal finne den snilleste
og søteste kvinnen på jorden og…
Faen!
Du er så høylytt. Pokker!
Ensidig kjærlighet er så vanskelig. Jeg gir opp!
Du har vel ikke sett en kvinne
som er knust av ensidig kjærlighet.
Hei, Jae-su.
Hvorfor…
…kan det ikke være meg?
Hvorfor den hurpa?
Jeg kan…
…også banne.
Og jeg kan også…
…få raserianfall og knuse ting.
Jeg kan…
…slutte å oppføre meg pent hele tiden.
Og jeg kan…
…også være ei hurpe.
Herregud, nei. Ikke alle kan være en hurpe.
Hvem er du?
Hvorfor avbrøt du meg?
Jeg er ingen raring.
Jeg er…
…direktør for SangSangESang-foreleggerne.
Jeg heter Lee Sang-in.
DIREKTØR LEE SANG-IN
Så alt er din feil.
Ikke gråt.
Kjenner du meg?
Du burde ha snakket Ko Mun-yeong fra det.
Da hadde hun ikke flyttet hit.
De to hadde aldri møttes.
Da hadde jeg ikke endt opp sånn.
Dette er din skyld.
Direktør Lee Sang-in.
Alt er din feil.
Vent litt, denne stemmen…
Er du…
Hallo?
Tårene mine.
Mr. Lee. Jeg er Nam Ju-ri, sykepleier på OK psykiatriske.
Sykepleier Nam Ju-ri?
Forrige gang stakk jeg av.
Men i dag tenkte jeg at jeg skulle bli.
Hva er det?
Ingenting.
Jeg hadde et mareritt i natt.
Marerittene mine handler alltid om mamma.
Og når jeg våkner fra drømmen,
føler jeg meg alltid elendig.
Men i dag…
…er det ikke så ille.
OK PSYKIATRISKE
Men hvorfor? Hvorfor?
Hvorfor avslutter de timen?
Jeg likte timen hennes, for det var alltid et slag i hodet.
Jeg visste de ville avslutte det.
Tviler på at hun har hodet på plass,
og hun har dårlig innstilling.
-Er du skoleinspektør? -Jeg er bare gammel, din drittunge!
Kan du slutte å slå meg i hodet?
Du sa at du liker slag i hodet.
Jeg gjorde alle leksene. De blir ikke kvitt denne timen.
Jeg var sikker på at hun ville rose meg denne gangen.
Er du besatt av en ånd som vil skryte av å gjøre lekser?
Hvorfor gråte så tidlig om morgenen? Du ødelegger dagen min.
Hvorfor må du si så slemme ting til A-reum så tidlig?
Dere to…
Er dere sammen, eller?
Kom igjen, A-reum. Bare overse henne.
Jeg tror de vil skape problemer før eller senere.
Har du spist?
Spiste stekt egg, pepperrot-kimchi, tre pølser og soyabønnestuing.
Hva gjør du nå?
Jeg sitter bare.
Hva med Ms. Ko?
Hun sitter bare.
Hva?
-Sang-tae. -Ja?
-La oss ha det gøy i dag. -Ok.
Kom inn.
Jeg hørte du spurte etter meg.
Ja, det er noe jeg vil spørre deg om.
Har Ms. Ko en kjæreste?
Vel, jeg er ikke sikker.
Jeg har en sønn. Jeg hadde ham ganske sent.
Uansett, jeg vil introdusere dem.
Ikke vær redd. Han ligner ikke på meg.
Hva sier du? Skal jeg gjøre det eller ikke?
Hvorfor spør du meg?
Fordi du bor med henne.
La oss komme hver for oss neste gang. Folk kommer til å misforstå.
Når er du ferdig? Vi drar sammen. Jeg venter.
Går bilen på bensin eller diesel?
Jeg har psykoanalysert folk så lenge
at jeg kan fortelle deres historier ved å se dem i øynene.
Hvor var du i går?
Jeg følte meg ikke bra.
Du mener Ms. Ko?
Ja.
Ms. Sun Byeol sa
at Ms. Kang Eun-ja oppførte seg som om hun var moren hennes. Er det derfor?
Det virket som Ms. Ko
trodde hun var moren hennes.
DRAPET PÅ HEKSEN FRA VEST SKREVET AV DO HUI-JAE
Ms. Kos mor
er forfatteren, Do Hui-jae.
Den dagen hun ble ferdig med den siste boka i serien,
forsvant hun sporløst.
Så ble hun registrert som død fem år etter at hun forsvant.
DRAPET PÅ HEKSEN FRA VEST
Du er alltid ett steg for sen.
Noen trodde at hun var i live.
Det var mange rykter da.
Kan hun være i live?
Da hadde hun ikke latt leserne vente i nesten 20 år,
når jeg vet hvor mye de vil
finne ut hva som skjer med heksa i vest.
Marerittene mine handler alltid om mamma.
Det må ha vært et stort sjokk for Ms. Ko. Hun savner henne nok mye.
Kanskje det er derfor hun forvekslet noen andre for moren sin.
Men hva om hun ikke savner henne?
Hva om hun er redd?
PASIENTNOTAT PASIENT KO DAE-HWAN
ENKLE SVAR, MEN PRØVDE IKKE Å UNNGÅ Å SVARE.
Kona mi?
Hun var utrolig intelligent og elegant.
Hun elsket datteren vår høyt.
Kanskje for mye.
Hver kveld sang hun
"Oh, My Darling, Clementine" som vuggesang.
Jeg lurer på…
…om hun visste hva sangen betyr.
KO MUN-YEONGS EVENTYR MIDLERTIDIG STANSET
-Ms. Park. -Hva er i veien?
Er du lei deg for at timen stanses?
Nei.
Jeg tror pasientene er triste.
Timen var annerledes og interessant.
Interessant.
Du burde sjekke bøkene hennes når du har tid.
Nei, jeg kan ikke forholde meg til de historiene.
Liker grusomme kjærlighetshistorier og skrekk.
Vann til det polstrede rommet.
Greit. Takk. Ta godt vare på pasienten.
Vil du ha litt vann?
Vel…
Om datteren din.
Du sa jeg skulle møte henne.
Neste gang hun kommer, vil jeg…
Datteren min…
…er død.
Mamma.
Hvordan skal du møte en død jente?
Selv ikke jeg kan møte henne.
Dr. Kwon!
Helsike.
Dr. Kwon, Ms. Kang Eun-ja viser konverterende symptomer.
Hva? Er hun i det polstrede rommet?
-Ja. -Kom igjen.
Dette sjalet…
Det er veldig dyrt.
Det er verdt flere hundre millioner won.
Jeg hadde aldri fått…
…noe så dyrt i hele mitt liv.
Vi hadde knapt nok til å leve av.
Men hun brukte hele lønna…
…på å kjøpe…
…dette sjalet til meg…
…på bursdagen min.
Hvor mye koster dette?
Hvor mange nuller er det?
Herregud! Gå og få pengene tilbake nå!
Jeg ble rasende og sint.
Jeg slo henne hardt i ryggen.
Syns du noen som meg fortjener noe så dyrt?
Jeg er så lei…
…av at du er sånn.
Jeg husker ikke mye.
Jeg husker hva jeg sa.
Jeg trenger ikke en umoden datter som deg!
Jeg sa til henne at jeg ikke trengte…
…en datter som henne.
Hadde jeg visst at hun skulle dø sånn…
…ville jeg aldri…
…sagt noe så slemt.
Aldri.
-Gang-tae. -Ja?
Du må være ved din brors side til den dagen du dør.
Det er derfor…
…jeg fødte deg.
Hvorfor sa jeg det til henne?
Jeg er en idiot.
Hvorfor er du trist?
Du gjør det vanskelig for meg å bli sint.
Legg deg ned også.
Jae-su.
Ja?
Tror du…
…moren min var lei…
…for hvordan hun behandlet meg?
Tror du…
…hun angrer?
Er det det du vil?
Ja.
Nei.
Hvorfor var du så slem mot Gang-tae?
Sang-tae var ikke din eneste sønn!
Jeg vet han er syk, men uansett!
Hvorfor diskriminerte du Gang-tae og hindret ham i å bli voksen?
Du er gal.
Bare vent i 60 år.
Når jeg møter deg der oppe, skal jeg…
Hva skal du gjøre?
Herregud.
Alle mødre er syndere.
Men vær grei mot moren din.
Tror du det var lett for en kvinne å oppdra barn uten en ektemann?
Herregud.
Jeg har bare en datter, men selv jeg ville stikke av iblant.
Men moren din klarte å oppdra to gutter.
I tillegg er Sang-tae enestående.
Du har tatt deg av broren din, så du vet nok
hvor vanskelig det må ha vært for henne.
Skål for oss. Dette er til deg der oppe.
Herregud, du er utrolig.
Føler du deg bedre nå?
-Gang-tae kom innom og dro nå. -Hvorfor? Var han alene? Hva sa han?
Hvis du liker ham så godt,
hvorfor kom du hjem på ryggen til en annen fyr i går kveld?
Noen bar meg hjem? Virkelig?
Vet du hva? Det er bedre å ikke vite.
Bare ikke tenk på noe. Det er best.
DIREKTØR LEE SANG-IN
Jeg er direktør i et forlag.
-Mr. Lee. -Ja?
Jeg vil at du skal fikse dette!
Jeg må ha gått fra vettet.
Hvor er du? Når kommer du?
Skynd deg og kom hjem. Jeg kjeder meg.
Hvorfor ignorerer du meg? Tuller du?
VANT.
VIAT.
VENT.
Hvorfor er du så sen?
-Hvorfor sov du her? -Du ba meg vente. Pokker.
Har du drukket?
Med hvem?
Den falske hurpa?
Nei, ikke henne.
Jeg drakk med Jo Jae-su, sønn av en hønsegårdseier,
og en kokk som er over 60 år gammel.
Møtte du folk fra nettet?
"Folk fra nettet"?
Du er full.
Jeg var full,
men drosjesjåføren sa at han ikke kommer hit om natten,
for dette stedet er skummelt og bringer ulykke.
Han ba meg gå ut av drosjen.
Jeg gikk helt hit, og jeg er nesten edru nå.
Så la oss drikke mer.
Nei, glem det. Dette er akkurat passe pussa.
Jeg vil drikke.
Nei, du kan ikke.
Du gjør aldri ting med måte.
Hvis begge blir fulle…
…blir det ille.
Hvorfor?
Er du redd jeg legge an på deg?
-Slutt å krangle. -Slo du meg nettopp?
Du såret meg med kniv.
Du er kjapp når du er full.
Jeg vil dra ut sikkerhetsnålen din.
Lukk øynene.
Hvorfor?
Bare lukk øynene.
Du er så klisjé.
Her. Åpne øynene.
Hva er denne skraphaugen?
En marerittfanger.
Hvis du sover med denne i hånden,
samler den marerittene i kurven
og spiser dem opp.
Da kan du sove godt.
Så barnslig.
Jeg tok den med hjemmefra i dag.
-Det var broren min sin. -Hva? Er den brukt?
Jeg lagde den selv.
Hvis du lagde den, er det vel greit.
Denne fyren heter Mang-tae.
Ikke si at du kalte den Mang-tae fordi du er Gang-tae,
og broren din er Sang-tae.
Vi tre…
…er brødre.
Utrolig.
For å være ærlig…
…har broren min også mareritt. Akkurat som deg.
Han har hatt mareritt…
…siden moren vår døde.
Broren min følte seg plaget…
…men det var ingenting jeg kunne gjøre.
Alt jeg kunne gjøre…
…var å lage denne dumme dukken.
Det er litt søt når jeg ser nærmere på den.
-Vil du ha den? -Ja, jeg vil ha den.
Ok.
God natt.
Mang-tae.
Sang-tae.
Sover du?
Sover du virkelig?
Jøss, du stinker alkohol. Jeg er så opprørt.
Herregud, du… Du stinker. Du stinker alkohol.
Sang-tae, la oss spise jjamppong en dag
der vi pleide å dra med mamma.
-Det er ved inngangen til markedet. -Ja.
Du elsket jjamppongen der.
Nei, du… Det var du som elsket det.
Nei, du har alltid…
"Det er chili, pepper og blåskjell inni. Kraften smaker fantastisk.
Jeg vil ha det hver dag, mamma." Du sa det.
Derfor kjøpte hun jjamppong til oss
hver gang markedet åpnet.
"Det er sterkt, men godt."
Sang-tae, jjamppong er sterkt, men velsmakende.
Jeg får lyst på det igjen.
HARIMGAK
JJamppongen er her.
-Takk. -Greit.
Her. Spis.
Hva med deg, mamma?
Jeg er ikke sulten.
Spis opp.
Det… Det er sterkt.
-Er det sterkt? Drikk litt vann. -Det er sterkt.
Det er sterkt.
Herregud, det pøser ned.
Du blir forkjølet. Går det bra?
Gang-tae, hva gjør du?
-Gang-tae, kom hit. Det regner. -Gang-tae, kom hit.
Kom igjen.
Se på deg. Du er våt.
La oss dra hjem og skifte.
Vær forsiktig.
Gang-tae, skal vi spise jjamppong igjen i morgen?
"Jjamppong"?
Det er tøft å gå ned fem kilo. Jeg prøvde hardt.
Jeg drakk ikke cola eller spiste ris, og gikk ned fem.
Jeg gikk ned fem kilo. Det var fantastisk.
Vi må høre på moren vår.
Vi må høre på moren vår for å være en god person.
Moren vår vet alt.
Moren vår vet… Hun vet alt.
Ikke bli forkjølet. Ikke drikk cola.
Min søte sønn.
Jeg er så lei meg for alt.
Sang-tae.
Ja?
Jeg savner mamma.
Ja.
Jeg vil også ha jjamppong.
Jeg vil ha jjamppong hver eneste dag.
OK PSYKIATRISKE
Alle snakker stygt om deg
og sier at du fikk Ms. Kang Eun-ja til å kollapse.
Jeg snakket aldri stygt om deg.
For å være ærlig, den kvinnen er ikke tilregnelig.
Hun bruker alltid sjalet fra sin avdøde datter
og later som om hun er rik.
-Den helsikes fyren. Flytt deg. -Jeg tror ikke…
Ms. Ko.
-Hun slo meg igjen. -Helsike.
Å, jøss.
Nødsituasjon.
Vi har en situasjon. Hva skal vi gjøre?
-Hva er det? -Hva er galt?
Kan du være stille?
Vær stille.
Prøver du å provosere pasientene?
Vær forsiktig når du sier det.
Ms. Ko er her. Hun visste ikke at timen ble avlyst.
Hun hadde et spesielt uttrykk og gikk for å finne direktøren.
-Ringte du henne ikke? -Gjorde ikke du det?
Hvorfor gjorde du ikke det?
-Hva? -Dere er nære.
Det er de ikke!
Vent litt.
Betyr det at ingen ringte og fortalte Ms. Ko
at timen hennes ble avlyst?
Hva er galt med dere?
Hun fikk vite det av oppslagstavlen. Hun må være rasende.
Jeg skal finne henne.
Jeg pleide å løpe maraton da jeg var ung.
Men en dag ble knærne mine infisert.
Jeg burde ha hvilt meg, men jeg løp maraton igjen.
Til slutt ble brusken ødelagt, og jeg endte opp med metallpinner.
Nå er det vanskelig for meg å gå ordentlig.
Ikke gjør samme feil som meg og løp når du ikke kan gå.
Når du er trøtt, hvil deg. Når du er trist, kan du gråte.
Det er greit å ta en pause.
Så en dag…
…kommer dagen da du kan løpe igjen.
Datteren din heier nok på deg.
Den helsikes fyren. Hvordan våger han å avlyse timen uten å si noe?
Der er han.
Søren, tok han dop eller noe? Hvorfor er han så rask?
Ms. Ko!
Vent her litt.
La meg følge deg til rommet.
Beklager.
Jeg tro at jeg satte deg i en vanskelig situasjon.
Du gjorde ikke bare det.
Jeg fikk sparken.
Hei.
Hvordan vil du kompensere?
Dette er dyrt.
-Jeg vil ha det. -Men det er…
La meg få dette.
Du sa unnskyld. Da burde du kompensere for skaden.
Det er en oppriktig unnskyldning.
Gi det tilbake.
Ta det.
Jeg har hatt det lenge nok.
Takk.
Mr. Moon.
Ja?
Byrden er endelig borte.
Er det ikke varmt?
Du er vel svett i nakken.
Hvis du vil være fasjonabel, må du være ukomfortabel og sta.
Broren min er oppslukt av en av bøkene dine.
Jeg vet det.
Den glade hunden.
"Det var en gang
en hund som var flink til å skjule følelsene sine.
Hunden var bundet fast under et skyggetre.
Han logret alltid med halen og oppførte seg søtt.
Han fikk navnet 'Den glade hunden' fordi han var like munter som våren.
Hunden hadde det alltid gøy med landsbybarna om dagen.
Men hver natt
klynket han når ingen var der.
Det er fordi han ville kutte av båndet
og løpe fritt rundt på jordet om våren.
Men han kunne ikke.
Derfor gråt han hver natt.
Hver eneste natt.
En dag
spurte en stemme inni ham:
'Kan du ikke bare kutte av båndet og stikke av?'
Og dette er hva den glade hunden sa…"
"Jeg har vært bundet for lenge.
Så jeg har glemt hvordan jeg skjærer meg løs."
Du var flink, Mun-yeong.
Hva har jeg gjort?
Du hjalp henne skjære seg løs.
Du vil…
…ende opp som moren din.
Du slipper ikke unna.
Nei.
Jeg er annerledes.
Din…
-Håret ditt… -Jeg…
…kuttet av meg båndet.
PASIENTROM 201-208
Det er ferdig.
Hvordan ser jeg ut?
Du er pen.
EN SPESIELL TAKK TIL BAE HAE-SUN FOR GJESTEROLLEN
Jeg synes også det.
Jeg er akkurat som broren din.
Lengre hår kler deg bedre.
Hvorfor klippet hun det? Hvorfor?
Tygg på dette.
Hvorfor tror du hun løy?
Det virker som om noe rart skjer på sykehuset vårt.
Den kvinnen…
…er død.
Men hun er her.
Som en bombe og en sikkerhetsnål.
Du er tålmodig, og jeg er ustabil.
Kan du ta et bilde av oss?
Ifølge Mr. Lee, selger jeg en bok hver gang jeg smiler til en fan.
En forfatter må bare å skrive godt.
Hun er ingen kjendis.
-Er du sjalu? -Ikke vær latterlig.
"Gi"?
Men hvis jeg gir alle tingene mine til folk som trenger dem…
Hva har jeg igjen?
Tekst: Tori Lau