EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Ko Mun-yeong.
Spring.
-Det är okej, Ko Mun-yeong. -Spring…
-Spring. -Det var bara en dröm.
Snälla, spring. Stick!
Försvinn omedelbart!
Försvinn.
Gå på en gång.
Okej, jag går inte.
Varför är du här?
-Du var kokhet hela natten. -Och?
Låtsades du vara läkare?
Stanna i sängen bara.
Jag släpper av Sang-tae på hans jobb och hämtar medicin.
Jag gjorde inget fel.
Hon betedde sig som om hon var min mamma,
så jag sa att mamma hade dött. Det är allt.
Okej.
KAPITEL 7 VÅRHUNDEN
Seongjin… Seongjin Plaza.
Michuri sjukhus.
Seongjin… Seongjin Plaza.
Michuri sjukhus.
Vandring… Tillträde till vandringsleden. Oeryongbron.
Sluta memorera det. Gå och tvätta dig, Sang-tae.
Jag tar dig till Jae-sus restaurang. Vi åker tillsammans.
Jag kan åka själv. Ensam.
Jag vet.
Men jag ska också till centrum.
Ska du inte till sjukhuset i dag?
Jag ska…
skippa jobbet i dag.
-Du kan inte gå nu. -Spola tillbaka lite.
Okej.
Patienten kan konverteras och sluta lura sig själv,
så vi håller ett öga på henne och ser vad som händer.
-Ja, herrn. -Ja, herrn.
Herrn.
Du måste nog ta upp det här med fröken Ko Mun-yeong också.
Först ska vi ta reda på vad hon sa till patienten.
Hon sa säkert: "Din dotter är död." Hon svimmade av den känslomässiga chocken.
Hur kan fröken Ko veta det?
Herr Moon kanske berättade för henne.
-De är nära. -Nej, det är de inte.
Ni vet att han aldrig hade avslöjat patientinformation.
Vi har haft många problem
sen fröken Ko kom till vårt sjukhus.
Vi måste göra nåt åt det här.
Ja.
Jag håller med.
Jag med.
Kan du sluta skrapa av ditt mjäll och fatta ett beslut?
Vi ställer in hennes sagolektion
tills vi vet vad som hände.
-Okej. -Okej.
Är det allt?
Säg till herr Moon att jag vill prata med honom.
Han kom inte i dag.
Han ringde tidigare och sa att nåt dök upp hemma.
Jaså?
Sang-tae, vad tycker du om att säga upp dig
på Jae-sus restaurang?
Du har gjort så mycket sen vi flyttade hit.
Ritat väggmålningen på sjukhuset
och sålt pizza på Jae-sus restaurang.
När du börjar med illustrationerna…
Du kommer vara för upptagen.
Att vara upptagen är inte dåligt.
Det är inte dåligt,
men om du är för upptagen kan du bli sjuk.
-Du kan få ont överallt… -Som en hund.
Va?
Du gnäller som en hund när du är sjuk.
Det gör inte jag. Du gnäller som en hund när du sover.
Hej.
Va? Gör jag?
Det är konstigt.
Jag är inte sjuk.
Jag har inte längre flera jobb,
så jag mår bra.
Det är för att ditt hjärta värker.
"Din kropp är ärlig.
När man har ont i kroppen gråter man.
Men hjärtat ljuger. Det är tyst även när det gör ont.
När du sover
så gnyr du till slut som en hund."
Gillar du den här boken så mycket?
Ja, Vårhunden av Ko Mun-yeong.
"Skriven av Ko Mun-yeong.
Det var en gång…"
Vi har inte öppnat än…
Din jävel! Ni flyttade ihop utan att diskutera det med mig.
Trodde du att jag skulle bli glad…
Hallå?
Ja.
Vi pratar senare.
-Okej. -Senare? När?
Hallå! Jag väntar, okej? Hallå!
-Hej, Jae-su. -Jösses!
Jösses. Hej, Sang-tae.
Hon mår inte bra.
Kom igen. När började hon må dåligt? Vilka är symptomen?
Jag behöver detaljer!
Hon svarar inte när jag ringer. Jag får en dålig känsla.
-Jag var orolig hela natten… -Jag ber henne ringa dig.
Jag måste gå.
GEUKJIN APOTEK
Jag fattar inte att han la på så där.
Jösses, den där hjärtlösa idioten.
Eller hur?
Han skulle vara mycket attraktivare om han var mer avslappnad.
Han är för stel. Det är synd.
Men fysiskt är han min typ.
Du måste tassa på tå runt mig varje dag,
men du är ändå så korkad. Hur är det möjligt?
Eller hur? Om jag hade varit kvicktänkt
hade jag inte litat på dig och åkt hela vägen hit.
Förlåt.
Allt är mitt fel.
Jag måste titta till Mun-yeong.
Betala det här
och ta en latte eller nåt på ett kafé nånstans.
Vi ses, herrn!
Den jäveln.
Jag kanske borde hålla med Ko Mun-yeong.
Han som äter frukten måste klättra upp i trädet.
Mamma mia!
Kom igen!
HERR LEE
Du passar i långt hår eftersom du brås på mig.
Klipp dig aldrig kort.
Men jag är trött på det.
Du måste lyssna på mamma, okej?
Svara mig.
Svara mig!
Ja,
mamma.
Snälla…
Rädda mig!
Mun-yeong.
Är du okej?
Jag vill klippa det,
men jag kan inte.
Klippa vad?
Min mamma.
Har du fått sömnparalys igen
på grund av hallucinationen?
Sen när?
När började du uppleva dem igen?
Första dagen här.
Du kan inte stanna här. Jag tar dig till Seoul nu.
Jag varnar dig. Rör inte mina grejer.
Låt mig då varna dig också!
Jag knockar dig om jag måste,
så stoppa mig inte.
Jag vet att du kommer att krossas
om hallucinationerna börjar hemsöka dig igen.
Jag kan inte låta dig bo här.
Jag har mått dåligt ända sen
du pratade om de röda skorna och flyttade hit med vårdgivaren.
Ni två borde aldrig ha inlett nåt…
Jag har känt dig i tio år.
Jag vet åtminstone det här.
-Följ mig. -Släpp!
Följ med mig!
-Släpp! -Kom igen.
Släpp min hand. Vill du dö?
Visst, jag dör så att du kan leva.
Och du måste lämna huset för att leva.
Kom igen. Nu går vi.
-Jösses. -Jag går inte.
-Släpp. -Jag går inte.
-Släpp. -Jag ger mig inte.
Du måste gå. Släpp då.
Vad fan gör du?
Lägg dig inte i.
Mun-yeong och jag…
Kan du släppa mig?
Tja…
Jag tar med mig henne.
Du borde packa ihop och åka härifrån. Skynda!
Kom nu, Mun-yeong.
Slog du mig precis?
-Sparka ut honom på en gång. -Du.
Varför är du så svag?
Att släpa iväg henne mot sin vilja är våld.
Va?
Du använde det först, så det kan jag väl också göra?
Det gör ont!
Vänta!
Mun-yeong.
Den där killen vet inte mycket om dig!
Jag är den enda som kan skydda och ta hand om dig.
Mun-yeong?
Fan också!
SANGSANGESANG BOKFÖRLAG
Lås dörren när du är ensam.
-Om nån kan… -Tror du att nån kommer att skada mig?
Kom igen. Mig? Det är nog tvärtom.
Men håll den låst.
Du sa att läskiga saker kan hända
när man sänker garden.
Ta den här febernedsättande medicinen.
Om jag tog sån här skit varje gång så måste jag lugna ner mig,
skulle jag redan vara en pundare.
Det kyler inte ner mig.
Ta lite frisk luft då.
Jag gillar det du skrev ut.
-Vart vill du åka? -Till ett motell.
Vad vill du äta?
Dig.
Ska du fortsätta så här?
Okej då. Jag följer min läkares instruktioner i dag.
Vad ska du mata mig med?
Tack. Smaklig måltid.
Det ser gott ut.
Sang-tae.
Titta på mig.
Nej, säg inte så. Du måste säga "kom" för att kalla hit mig.
När nån säger "senare", vad betyder det egentligen?
Nån gång innan man dör.
Va? Innan man dör?
Ja.
Inte en chans.
Vi har känt varandra så länge. Han skulle aldrig göra så mot mig.
Hur länge? Hur mycket? 1 000 won? 2 000?
Jag träffade dig och Gang-tae
-när jag bara var 16. -På Jae-sus friterade kyckling.
Ja. Mina föräldrar drev en kycklingrestaurang,
och Gang-tae jobbade deltid där och bodde med oss.
Jag är ett år äldre än honom, men han har aldrig behandlat mig så.
Och han gav dig alltid alla kycklingklubbor.
Jag äter bara kycklingklubbor.
Jag avundades dig.
Jag önskade att jag också hade en lillebror som Gang-tae.
Så en dag sa jag till honom: "Se mig som din bror, din lilla skit."
Sen sa han: "Jag behöver inte en till bror."
-Jag är hans riktiga bror. -Det var då jag insåg det här.
"Han behöver en vän, inte en bror."
Jag behöver också en vän.
Det här är gott.
Jag behövde mat, inte medicin.
Det här väcker min vildhet. Jag mår mycket bättre nu.
-Den är inte klar än. -Det är okej.
Jag är varm inombords.
Jag kan inte kontrollera mig med mat.
Jag är hungrig oavsett hur mycket jag äter.
Är det för att jag är en tom burk?
Förlåt.
Jag…
…pratade bara strunt.
-Men det är sant. -Nej.
Du är ingen tom burk.
Vad är jag då?
Tja…
En gangster?
Ät upp. Det bränns vid.
Som du kanske redan vet
sålde jag bara kyckling efter det.
Stekt, ångkokt, sötsur, klubbor och till och med kycklingfötter.
-Varför tror du att jag gjorde det? -Kycklinghuvud.
Det var det enda du inte sålde. Kycklinghuvudet.
Det stämmer.
-Kycklinghuvudet går inte att sälja. -Det stämmer.
Jag ville inte sälja kyckling. Jag var till och med trött på lukten.
Men det var den enda verksamheten jag kunde öppna och stänga snabbt.
Eftersom jag inte visste när min vän skulle behöva flytta igen
fortsatte jag att sälja kyckling.
Men den här gången kändes det annorlunda.
Jag trodde att han skulle slå sig till ro i Seongjin.
Så jag samlade ihop alla mina pengar och tog ett lån
för att starta en ny verksamhet. Ingen mer kyckling.
Men han…
Han lämnade mig.
Varför?
För att han gillar
den där galningen Ko Mun-yeong mer än mig, hans vän sedan 15 år.
-Nej, det är inte därför. -Det är därför!
Det var på grund av mig.
Gang-tae följde efter mig på grund av mitt kontrakt med henne.
Det är som en BOGO-deal.
Lita inte för mycket på Gang-tae.
Du kanske blir som jag.
Som du?
Som hunden som jagade kycklingen.
En hund?
En hund!
Det var högt. Förlåt. Det var högt.
-Hej, herr Moon. -Hej!
Förresten, varför äter du inte? Du bara matar mig.
Jag är inte så hungrig.
Har du nånsin legat med en kvinna?
-Aldrig? -Varför pratar du strunt?
Du verkar inte ha några begär alls.
Du vill inte äta, ha eller göra nåt. Du ser alltid apatisk ut.
-Jag är inte apatisk. -Vad är det då?
Jag lägger band på mig själv.
Varför?
Du gör allt du vill, men så är inte fallet för de flesta.
Lägg inte band på dig själv. Det borde inte vara så svårt.
Din säkerhetsnål…
Ska jag dra ut den åt dig?
Jag är nyfiken
på att se vad som händer om du inte hindrar dig själv.
Byeol.
Patient Park Ji-hwan faller lätt ur sin säng,
så se till att du hjälper honom om han måste gå på toa.
Jag har redan berättat allt för herr O Cha-yong.
Ni borde titta till honom när ni går er rond.
Okej, uppfattat.
Och vad gäller patienten Kim Jeong-mis depression…
Ett ögonblick.
Hur är läget? Sang-tae är här.
Han pratar med den anställde från Ko Mun-yeongs förlag.
Det gör mig förbannad.
Vem är det?
Det är inget.
-Var var vi? -Patient Kim Jeong-mi.
Det var en lång förklaring.
Låt mig sammanfatta det.
Om herr Lee Sang-ins musa är fröken Ko Mun-yeong
så får jag som art director min inspiration från dig.
Du är min musa. Det var det jag försökte säga.
Jag förstår.
Just därför…
tog jag med några illustrationer som du kan titta på
medan du jobbar på fröken Kos nästa bok…
-Vart ska du? -Jag går för dagen.
Det är oförskämt att prata om irrelevant arbete
på nån annans arbetsplats. Nonsens.
Vi pratar om det senare.
"Senare" betyder nån gång innan man dör.
Jae-su, den här är till dig.
-Hej då, Sang-tae. -Hej då!
Vad ritade han?
Hunden som jagade kycklingen.
Varför går vi?
Va?
Det är trevligt att promenera och njuta av utsikten.
Det hjälper en att rensa tankarna.
Jaså? Jag tänker bara att jag har ont i benen och att det är slöseri med tid.
-Ska vi… -Kan du bära mig?
Va?
Jag undrar om Sang-tae är på väg hem.
Jag antar att han klarar sig själv.
Nej! Jösses.
Fokusera på mig.
Okej, ge tillbaka den.
Kom igen. Ge tillbaka den.
Sluta.
Håller du
om mig nu?
-Hej, Ju-ri. -Du.
Ko Mun-yeong?
Min djärva rumskamrat befinner sig i en besvärlig situation,
så jag svarar i hans telefon. Vad är det?
Han kom inte till jobbet i dag.
Han tog ledigt för att umgås med mig.
Hej då.
Gick du inte till jobbet för att du var orolig för mig?
Och du tog med mig på en dejt för att svalka av mig?
Vem sa att det var en dejt?
Vad var det här då?
Flirtar du med mig? Eller känner du av läget?
Testar du lite? Eller leker du med mig?
Okej.
Vi dejtar.
"Försvinn."
-Va? -"Försvinn."
Vet du hur många gånger du har sagt det?
Till och med i går kväll. Och den dagen också.
Och?
Men i går kväll lät det som
att du bad mig att inte gå.
Förra gången flydde jag.
Men i dag
tänkte jag stanna hos dig.
Det var allt det betydde.
OH PLUS MINILIVS
Ko Mun-yeong, din hjärtlösa kvinna.
Alla mina organ ruttnar
på grund av stressen efter att ha tagit hand om dig i tio år.
Hur kunde du gadda ihop dig mot mig med den där vårdgivaren du precis träffat
och kasta ut mig? Hur?
Okej, ni kan leva lyckliga i alla era dagar.
Jag ska hitta den snällaste
och sötaste kvinnan på jorden och…
För fan!
Du är så högljudd. Helvete!
Obesvarad kärlek är så jobbigt. Jag ger upp!
Jag antar att du aldrig har sett en kvinna
som är förkrossad av obesvarad kärlek.
Hej, Jae-su.
Varför
kan det inte vara jag?
Varför den slynan?
Jag kan…
…också svära.
Och jag kan också…
…få raseriutbrott och slå sönder saker.
Jag kan…
…sluta vara snäll hela tiden.
Och jag kan också…
…vara en bitch.
Jösses, nej. Alla kan inte vara bitchar.
Vem är du?
Varför avbröt du mig?
Jag är ingen knäppgök.
Jag är…
VD:n för SangSangESang Bokförlag.
Jag heter Lee Sang-in.
VD LEE SANG-IN
Så allt är ditt fel.
Gråt inte.
Känner du mig?
Du borde ha övertalat Ko Mun-yeong.
Då hade hon inte flyttat hit,
och de två hade aldrig träffats.
Då hade det inte slutat så här.
Allt är ditt fel.
VD Lee Sang-in.
Allt är ditt fel.
Vänta, den här rösten…
Är du…
Hallå?
Mina tårar.
Herr Lee. Jag är Nam Ju-ri, sjuksköterska på OK Psykiatriska sjukhus.
Nam Ju-ri?
Förra gången flydde jag
men i dag tänkte jag stanna hos dig.
Vad är det?
Inget.
Jag drömde en mardröm i går kväll.
Mina mardrömmar handlar alltid om mamma.
Och när jag vaknar upp ur drömmen
mår jag alltid skit.
Men i dag…
…var det inte så illa.
OK PSYKIATRISKA SJUKHUS
Men varför?
Varför ställer de in kursen?
Jag gillade hennes lektion. Den var alltid som ett slag i huvudet.
Jag visste att de skulle ställa in den.
Jag ifrågasatte alltid hennes sinnestillstånd,
och hon hade en dålig attityd.
-Är du skolchef? -Jag är bara en supergammal man, snorunge!
Sluta slå mig i huvudet.
Du sa att du gillar ett slag i huvudet.
Jag gjorde alla läxor. De kan inte ställa in kursen.
Jag var säker på att hon skulle ge mig beröm denna gång.
Är du besatt av en ande som vill skryta om att göra läxor?
Varför gråter du så tidigt? Du förstör min dag.
Varför säger du så elaka saker till A-reum så tidigt på morgonen?
Ni två…
Dejtar ni?
Kom igen, A-reum. Ignorera henne.
Jag tror att de kommer orsaka problem förr eller senare.
Har du ätit?
Jag åt stekt ägg, rädiskimchi, tre korvar och sojabönsgryta.
Vad gör du nu?
Jag sitter bara ner.
Och fröken Ko?
Hon sitter bara ner.
Va?
-Sang-tae. -Ja?
-Låt oss bara ha kul i dag. -Okej.
Kom in.
Jag hörde att du frågade efter mig i går.
Ja, det är nåt jag vill fråga dig.
Har fröken Ko en pojkvän?
Jag vet inte.
Jag har en son. Jag fick honom rätt sent.
Jag vill presentera honom för henne.
Oroa dig inte. Han brås på sin mamma, så han ser inte ut som jag.
Vad säger du? Ska jag göra det eller inte?
Varför frågar du mig?
För att du bor med henne.
Vi åker inte tillsammans nästa gång. Folk kommer att få fel uppfattning.
När är du klar? Vi åker hem ihop. Jag väntar.
Går din bil på bensin eller diesel?
Jag har psykoanalyserat folk så länge
att jag vet deras historier genom att se dem i ögonen.
Varför kom du inte i går?
Jag mådde inte bra.
Menar du att fröken Ko inte mådde bra?
Ja.
Fröken Sun Byeol sa
att Kang Eun-ja betedde sig som om hon var hennes mamma. Är det därför?
Det verkade som att fröken Ko
trodde att hon faktiskt var hennes mamma.
MORDET PÅ HÄXAN FRÅN VÄST SKRIVEN AV DO HUI-JAE
Fröken Kos mor
är författaren, Do Hui-jae.
Dagen då hon avslutade den sista boken i sin serie av fiktiva verk
försvann hon spårlöst.
Hon registrerades som död fem år efter att hon försvann.
MORDET PÅ HÄXAN FRÅN VÄST
Du ligger alltid ett steg efter.
Vissa trodde att hon fortfarande levde.
Det gick många rykten på den tiden.
Kan hon vara vid liv?
Då hade hon inte låtit läsarna vänta i nästan 20 år,
när hon visste hur mycket de ville
få reda på vad som händer med häxan från väst.
Mina mardrömmar handlar alltid om mamma.
Det måste ha varit en chock för Ko. Hon saknar henne säkert mycket.
Det kanske var därför hon misstog nån annan för sin mamma.
Men tänk om hon inte saknar henne?
Tänk om hon fruktar henne?
TERAPI PATIENT KO DAE-HWAN
HAN GAV KORTA, ENKLA SVAR MEN FÖRSÖKTE INTE UNDVIKA ATT SVARA
Min fru?
Hon var otroligt intelligent och elegant.
Hon älskade vår dotter väldigt mycket.
Kanske för mycket.
Varje kväll sjöng hon
"Åh, min älskling, Clementine" som vaggvisa.
Jag undrar
om hon visste vad låten betydde.
KO MUN-YEONGS SAGOKURS TILLFÄLLIGT INSTÄLLD
-Fröken Park. -Vad är det?
Är du ledsen att kursen är inställd?
Nej.
Patienterna är ledsna.
De tyckte att kursen var annorlunda och intressant.
Den är intressant.
Du borde läsa hennes böcker om du har tid.
Nej, jag kan inte relatera till berättelserna.
Jag gillar grymma och dumma kärlekshistorier eller skräckromaner.
Jag tar lite vatten till det madrasserade rummet.
Okej. Tack. Ta väl hand om patienten.
Vill du ha lite vatten?
Tja…
Angående din dotter.
Du sa att jag skulle träffa henne.
Nästa gång hon besöker dig ska jag…
Min dotter…
…är död.
Mamma.
Hur ska du träffa en död tjej?
Inte ens jag kan träffa henne.
Dr Kwon!
Fan också.
Dr Kwon, fröken Kang Eun-ja uppvisar somatoforma symptom.
Va? Är hon i det madrasserade rummet?
-Ja. -Vi går.
Den här sjalen…
Den är väldigt dyr.
Den är värd mer än hundratals miljoner won.
Jag hade aldrig fått
nåt så dyrt i hela mitt liv.
Vi hade knappt råd att försörja oss.
Men hon spenderade hela sin lön
för att köpa mig
den här sjalen
på min födelsedag.
Vad kostar den?
Hur många nollor är det?
Jösses! Lämna tillbaka den på en gång!
Jag blev så arg.
Jag slog henne hårt på ryggen.
Tycker du att nån som jag förtjänar nåt så här dyrt?
Jag är så trött…
…på att du är så här.
Jag minns inte mycket.
Men jag minns att jag sa det här.
Jag behöver inte en omogen dotter som du!
Jag sa till henne att jag inte behöver…
…en dotter som hon.
Om jag hade vetat att hon skulle dö så,
hade jag aldrig…
…sagt nåt så hårt.
Aldrig.
-Gang-tae. -Ja?
Du måste stå vid din brors sida tills dagen du dör.
Det var därför
jag födde dig.
Varför sa jag så till henne?
Jag är en idiot.
Varför ser du så ledsen ut?
Du gör det svårt för mig att bli arg.
Du borde också lägga dig ner.
Jae-su.
Ja?
Tror du…
…att min mamma är ledsen…
…för hur hon behandlade mig?
Tror du…
…att hon ångrar det?
Är det vad du vill?
Ja.
Nej.
Varför var du så elak mot Gang-tae?
Sang-tae var inte din enda son!
Jag vet att han är sjuk, men ändå!
Varför diskriminerade du Gang-tae och hindrade honom från att växa upp?
Du är galen.
Vänta bara i 60 år.
När vi ses där uppe ska jag…
Vad ska du göra?
Herregud.
Alla mödrar är syndare.
Men låt din mamma vara.
Tror du att det var lätt för en kvinna att uppfostra barn utan en make?
Herregud.
Jag har bara en dotter, men till och med jag ville rymma ibland.
Men din mamma har två väluppfostrade pojkar.
Dessutom är Sang-tae unik.
Du har tagit hand om din bror, så du vet säkert
hur jobbigt det måste ha varit för henne.
Skål för oss. Den här är till dig där uppe.
Jösses, du är otrolig.
Mår du bättre nu?
-Gang-tae kom förbi och gick precis nu. -Varför? Var han ensam? Vad sa han?
Om du gillar honom så mycket,
varför kom du hem på en annan killes rygg i går kväll?
Bar nån hem mig? Jaså?
Vet du vad? Det är bäst att inte veta.
Glöm vad som hände. Det är bäst så.
VD LEE SANG-IN
Jag är VD:n för SangSangESang Bokförlag.
-Herr Lee. -Ja?
Jag vill att du fixar det här!
Jag måste ha tappat förståndet.
Var är du? När kommer du?
Skynda dig och kom hem. Jag är uttråkad.
Varför ignorerar du mig? Skojar du?
VANTA.
VÄNTTA.
VÄNTA.
Varför är du sen?
-Varför sov du här? -Du sa åt mig att vänta.
Drack du?
Med vem?
Den där falska slynan?
Nej, inte hon.
Jag drack med Jo Jae-su, en kycklinggårdsägares son,
och en inneboende kock som är över 60 år.
Träffade du folk från nätet?
"Träffa folk från nätet"?
Du är full.
Jag var full,
men taxichauffören sa att han inte kör hit på natten,
för det här stället är läskigt och ger otur.
Han sa åt mig att kliva ur.
Jag gick hela vägen hit och är nästan nykter nu.
Då dricker vi mer.
Nej, glöm det. Det här är precis rätt mängd.
Jag vill dricka.
Nej, det kan du inte.
Du gör aldrig saker med måtta.
Om vi båda blir fulla…
…blir det illa.
Varför?
Är du rädd att jag ska stöta på dig?
-Sluta tramsa dig. -Slog du mig precis?
Du skadade mig med en kniv.
Du är kvicktänkt när du är full.
Jag vill dra ut säkerhetsnålen.
Blunda.
Varför?
Blunda bara.
Du är så klyschig.
Här. Öppna ögonen.
Vad är det här för skräp?
En mardrömsfångare.
Om du sover med den här i handen
samlar den dina mardrömmar i korgen
och äter upp dem på natten.
Då kan du sova gott.
Så barnsligt.
Jag tog med den hemifrån i dag.
-Den var min brors. -Va? Är den begagnad?
Jag har gjort den själv.
Om den är handgjord så är det väl värt det.
Han heter Mang-tae.
Säg inte att du döpte den till Mang-tae för att du är Gang-tae,
och din bror är Sang-tae.
Vi tre
är bröder.
Otroligt.
Ärligt talat,
min bror har också mardrömmar, precis som du.
Han har haft mardrömmar
ända sen vår mamma gick bort.
Min bror kände sig plågad,
men det fanns inget jag kunde göra.
Allt jag kunde göra
var att göra en dum docka till honom.
Den är rätt gullig nu när jag tittar närmare på den.
-Vill du ha den? -Ja, jag vill ha den.
Okej.
God natt.
Mang-tae.
Sang-tae.
Sover du?
Sover du på riktigt?
Jösses, du stinker alkohol. Jag är så ledsen.
Jösses, du… Du stinker. Du stinker alkohol.
Sang-tae, vi äter jjamppong en dag
på det stället vi brukade åka till med mamma.
-Det som ligger vid marknadens ingång. -Ja.
Du älskade deras jjamppong.
Nej, du… Det var du som älskade det.
Nej, du brukade alltid…
"Det är chilipeppar och musslor i den. Buljongen är jättegod.
Jag vill äta den varje dag, mamma." Så sa du till henne.
Det var därför hon köpte jjamppong till oss
varje gång marknaden öppnade.
"Det är starkt men gott."
Sang-tae, jjamppong är starkt men gott.
Det får mig att vilja äta det igen.
HARIMGAK
Jjamppongen är här.
-Tack. -Visst.
Här. Ät upp.
Du då, mamma?
Jag är inte hungrig.
Ät upp.
Det är… Det är starkt.
-Är det starkt? Drick lite vatten. -Det är starkt.
Det är starkt.
Jösses, det öser ner.
Du blir förkyld. Är du okej?
Gang-tae, vad gör du?
-Gang-tae, kom hit. Det regnar. -Gang-tae, kom hit.
Kom igen.
Se på dig. Du är alldeles blöt.
Vi går hem och byter om.
Var försiktig.
Gang-tae, ska vi äta jjamppong igen i morgon?
"Jjamppong"?
Det är svårt att gå ner fem kilo, men jag kämpade verkligen.
Jag drack inte cola eller åt ris och gick ner fem kilo.
Jag gick ner fem kilo. Det var fantastiskt.
Vi måste lyssna på vår mamma.
Vi måste lyssna på mamma.
Vi måste lyssna på mamma för att vara bra människor.
Vår mamma vet allt.
Vår mamma vet… Hon vet allt.
Bli inte förkyld. Drick inte cola.
Min förtjusande son.
Jag är så ledsen för allt.
Sang-tae.
Ja?
Jag saknar mamma.
Ja.
Jag vill också ha jjamppong.
Jag vill ha jjamppong varenda dag.
OK PSYKIATRISKA SJUKHUS
Alla snackar skit om dig
och säger att du fick fröken Kang Eun-ja att kollapsa.
Men jag har aldrig snackat skit om dig.
Ärligt talat är den kvinnan inte frisk.
Hon bär alltid sjalen hon fick av sin bortgångna dotter
och låtsas vara rik.
-Den jäkla snubben. Flytta på dig. -Jag tror inte…
Fröken Ko.
-Hon slog mig igen. -Fan också.
Jösses.
Nödläge.
Vi har en situation. Vad ska vi göra?
-Vad är det? -Vad är det?
Kan du vara tyst?
Var tyst.
Försöker du irritera patienterna?
Var försiktig när du säger ordet "nödsituation".
Fröken Ko är här. Hon visste nog inte att hennes kurs blev inställd.
Hon gjorde en min och gick i väg för att hitta direktören.
-Ringde du henne inte? -Gjorde inte du?
Varför gjorde du inte det?
-Va? -Ni är nära.
Nej, det är de inte!
Vänta lite.
Betyder det att ingen ringde och berättade för Ko
att hennes sagokurs blev inställd?
Vad är det för fel på er?
Hon fick reda på det via anslagstavlan. Hon måste vara rasande nu.
Jag ska hitta henne.
Jag sprang maraton när jag var ung.
Men en dag blev mina knän inflammerade.
Jag borde ha vilat, men jag sprang maraton igen.
Brosket blev förstört och jag fick metallstift.
Nu är det svårt för mig att ens gå ordentligt.
Gör inte samma misstag som jag och försök springa när du inte ens kan gå.
Vila när du är trött. Gråt när du är ledsen.
Det är okej att ta en paus.
En dag
kommer du säkert kunna springa igen.
Din dotter hejar säkert på dig.
Den jäkla snubben. Hur vågar han ställa in min kurs utan att säga nåt?
Där är han.
Jäklar, har han tagit droger eller nåt? Varför är han så snabb?
Fröken Ko!
Vänta här ett ögonblick.
Jag följer dig till ditt rum.
Förlåt.
Jag antar att jag försatte dig i en svår sits.
Du försatte mig inte bara i en svår sits.
Jag fick sparken.
Hördu.
Hur ska du kompensera för det här?
Den här är dyr.
-Jag vill ha den. -Men det är…
Ge mig den här.
Du sa förlåt. Då borde du kompensera för skadorna.
Det är en uppriktig ursäkt.
Ge tillbaka den.
Ta den.
Jag har haft den tillräckligt länge.
Tack.
Herr Moon.
Ja?
Bördan är äntligen borta.
Är det inte varmt?
Du svettas säkert i nacken.
Om du vill vara modemedveten måste du vara obekväm och envis.
Min bror är fast i en av dina böcker nuförtiden.
Jag vet.
Vårhunden.
"Det var en gång
en hund som var bra på att dölja sina känslor.
Hunden var bunden i skuggan av ett träd.
Han viftade alltid på svansen och var gullig.
Han fick namnet 'Vårhunden', för han var lika glad som våren.
Hunden hade alltid kul med byns ungar.
Men varje kväll
gnällde han när ingen var där.
Han ville slita av kopplet
och springa fritt på vårfältet.
Men det kunde han inte.
Det var därför han grät varje kväll.
Varenda kväll.
En dag
frågade en röst inom Vårhunden:
'Varför tar du inte av kopplet och springer?'
Och Vårhunden sa…"
"Jag har varit bunden för länge.
Så jag har glömt hur jag tar mig loss."
Du var jätteduktig, Mun-yeong.
Vad har jag gjort?
Du hjälpte henne att slita sig loss.
Du kommer…
…att bli som din mor.
Du kommer inte kunna fly.
Nej.
Jag är annorlunda.
Ditt…
-Ditt hår… -Jag…
slet av kopplet.
PATIENTRUM 201-208
Det är klart.
Hur ser jag ut?
Du är söt.
TACK TILL BAE HAE-SUN FÖR GÄSTFRAMTRÄDANDET
Jag tycker också att jag är söt.
Jag är precis som din bror.
Långt hår passar dig bättre.
Varför klippte hon det? Varför?
Tugga på det här.
Varför tror du att hon ljög?
Det verkar som om nåt konstigt händer på vårt sjukhus.
Den kvinnan
är död.
Men hon är här.
Som en bomb och dess säkerhetsstift.
Du har tålamod och jag är instabil.
Kan du ta ett kort på oss?
Enligt herr Lee säljer jag en bok till varje gång jag ler åt ett fan.
En författare behöver bara skriva bra.
Hon är ingen kändis.
-Är du svartsjuk? -Var inte löjlig.
"Erbjuda"?
Men om jag ger alla mina saker till folk som behöver dem,
vad har jag då kvar?
Undertexter: Camilla Ohlsson