PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Určitě ti můžu věřit?
Bráchovi taky stříhám vlasy.
Jen já se jich můžu dotknout.
Moře by mělo být tady. Dobrý den!
Chtěl, abys ho tak ostříhal?
Ne.
Ten účes jsem vymyslel sám.
Nechci vypadat jako houba.
Pozdě.
Už mám nůžky.
Radím ti, nehýbej se.
Hotovo.
Jak vypadám?
Sluší ti to.
Už nemusím poslouchat mámu,
jsem svobodná.
Takže ty jsi chtěla utéct
od své mámy?
Jo.
A teď jsem svobodná.
Gratuluju.
Negratuluj.
Chci kompliment.
Výborně. Jsem na tebe pyšný.
Teď se můžeme bavit kdekoli. Na horách i na loukách.
Jako Čiperný pes?
Jo, jako Čiperný pes.
KAPITOLA 8: KRÁSKA A ZVÍŘE
Je to květina,
i když roste na loukách. Je to květina.
Je to květina.
Všechny jsou květiny.
Co… se vám stalo s vlasy?
Ostříhala jsem se.
- Co říkáš? - Dlouhé vlasy vám sluší víc.
Jak to myslíš? Krátké vlasy jí sluší víc.
Ne.
Vypadala 100 až 1 000krát líp s dlouhými vlasy,
které měla skoro až do pasu.
Proč se ostříhala?
- Proč jste to udělala? Proč? - Sang-tche.
Dneska tě taky ostříhám. Máš to dlouhé.
Stříhal jsi mě ve středu.
Jen jsem tě zastřihl.
Dneska je zastřihneme víc. A teď jez.
Dobře. Vypadala jste líp s dlouhými vlasy.
Proč to udělala? Neměla jste se stříhat.
Proč máte tak hrozný účes?
Proč jsi mě kopnul?
- Já? - Jo, byl jsi to ty.
Třikrát jsi mě kopnul.
Podělaný křepelčí vejce.
Tady.
Chci omeletu.
Tady.
- Tady. - Udělejte to sama.
Nejste dítě.
Tvůj bratr je idiot.
Chceš říct, že je jen upřímný.
Ty jsi na jeho straně?
Jistě. Jsme bráchové.
Hej.
Přijď, hned jak skončíš v práci.
Budeme trávit čas společně.
Odteď mě budeš stříhat jen ty.
Ano?
Nechceš do kadeřnictví?
Jsem jako tvůj bratr.
Nemám ráda, když se mě někdo dotýká.
Ale ty jsi výjimka. Můžeš se mě dotýkat jen ty.
Vážně mi to sluší?
Ano.
Sluší ti to.
Souhlasím.
Taky si myslím, že mi to sekne.
Čemu se směješ?
Nehádej se se Sang-tchem. Vycházejte spolu.
Měj se.
Spěchej. Jestli přijdeš pozdě, zabiju tě.
- Ahoj. - Ahoj.
HODINY KO MUN-JONG DOČASNĚ POZASTAVENY
Fuj, to jsem se lekl.
Vypadám tak hrozně?
Vypadám jako zombie.
Dělo se v noci něco?
Nemáš korektor?
- Co to je? - A houbičku?
- Budou v kuchyni. - Ne, make-up v houbičce.
Zapomeň na to.
Stalo se něco pacientovi? Komu?
Pan Ko Te-hwan.
Proč? Co se stalo?
Dostal v noci další záchvat. Bylo to strašný.
Přišel na chodbu, oči měl v sloup.
Pak se mu objevila pěna u pusy a dostal křeče.
Nezamhouřil jsem oko.
Proč se tohle děje, když mám noční já?
Proč?
Sakra.
Bude v pořádku?
Bojím se, že má další nádor na mozku.
Celou noc mluvil z cesty.
Nebojte se.
Včera jste se asi moc nevyspal.
Říkal jsem si, že bych nešel na meditaci
a zkusil se dospat.
Dobrý nápad. Prosím.
Vyspěte se.
Mune.
Pan Ko hodně slintá.
Můžeš ho převléknout?
Jistě.
Ta žena…
zpívala
píseň.
Jakou píseň?
„Oh My Darling, Clementine.“
Určitě…
je mrtvá.
Ale ta žena…
je tady.
O kom
to mluvíte?
Je mrtvá.
Ale je tady.
PRAVDA ZA ZMIZENÍM KO MUN-JONG?
KO MUN-JONG SE STARÁ O NEMOCNÉHO OTCE
POVĚSÍ PSANÍ NA HŘEBÍK?
Předstírá, že je hodná dcera.
Určitě je jí všechno jedno.
Musí na sobě zapracovat.
Když mluví jako dlaždič, nemůže psát pohádky.
Lituju, že jsem četl její knížky.
Chci je nahnat na jednu hromadu a zašlápnout je jako hmyz.
Do háje.
Měla jsem tolik fandů. Kde sakra jsou?
Vlastně jeden je přímo tady.
Nezapomeňte si očistit boty, až je zašlápnete.
Ale na zabíjení hmyzu jsou nejlepší elektrické mucholapky.
Sang-tche, proč máš rád moje pohádky?
Protože jste je napsala vy.
Takže máš rád mě, ne moje pohádky.
- Proč mě máš rád? - Jste hezká.
Co se ti na mně líbí?
Vaše vlasy. Vaše dlouhé vlasy.
Vaše dlouhé černé vlasy až do pasu.
Byly tak hezké. Ach jo.
- Vy jste je ustřihla. Neměla jste. - Konec sezení.
Nikdy jsme ho nezačali.
Jak můžete ukončit sezení, když nezačalo?
Bolí mě z tebe hlava.
- Budeme pokračovat později. - „Později“?
Později… později.
Dočkám se před smrtí?
Ne, potřebuju autokaravan.
Musím dostat autokaravan.
Našla jsi, o co jsem tě prosil?
Vím, říkal jste, že je to součást naší práce,
ale necítím se dobře, když mám někoho prověřovat.
Proč?
Jsi v tom dobrá.
Kdyby jsi pro Mun-jong neprověřila toho ošetřovatele…
Jmenuje se Nam Ču-ri. Momentálně nezadaná.
Poznala Mun Kang-tcheho, když spolu vloni
pracovali v jedné nemocnici.
Neznají se dlouho.
Její otec podlehl nemoci, když byla ještě malá.
Ach jo.
A její matka vařila pro stavební dělníky.
Bože, neměla to lehké.
Teď pracuje jako kuchařka v Psychiatrické nemocnici OK.
Matka s dcerou žijí společně
ve dvoupodlažním domě, splácí hypotéku.
Bratři Munové žijí ve střešním bytě.
A jejich kamarád z pizzerie bydlí ve sklepě.
Majitelka domu jim zadarmo vaří.
Jsou vlastně podnájemníci.
Pane I.
Vám se ta sestra líbí?
Proč jsi najednou tak všímavá, když jde o takové věci?
Proč nejsi taková i v práci?
Poslouchej.
Buď upřímná.
Co mám říct?
Mezi mnou a tím ošetřovatelem…
Kdo z nás je lepší?
Na romantický vztah?
Jsem vyšší a svalnatější.
A nezapomeň na mou vyzrálost a společenské postavení.
Nejsem lepší partie?
Ale chybí vám to nejdůležitější.
Co je to?
Tohle. Obličej.
Sakra. Ty jedna!
Jak vypadám?
Sluší ti to.
Asi jsem se zbláznil.
Mohu mluvit s Pak Ong-nan?
Ano, hned teď.
Pojďte dál.
KANCELÁŘ ŘEDITELE
Panečku.
Dobrý den, paní Paková.
Sedněte si tady.
Zůstaňte.
Zůstaňte tady.
Vám to dnes ale sluší.
Léky asi zabírají.
Proč jste mě chtěl vidět?
Chtěl jsem se na něco zeptat.
Nepotkala jste náhodou včera o půlnoci
na chodbě
pana Ko Te-hwana?
V tu dobu
jsem šla na záchod.
Neviděla jsem ho.
Mimochodem, nezpívala jste si písničku, když jste šla na záchod?
Písničku?
Jakou písničku?
Od chvíle, co se probral, opakuje stále to samé.
Jak to bylo… No…
Jo!
„Oh My Darling, Clementine.“
Opakuje, že tu písničku slyšel.
Byla krásná, byla milá,
byla chytrá, zkrátka fajn.
…zpívala písničku.
„Oh My Darling, Clementine.“
Kolik má prej nápadníků
o tom nemá nikdo šajn.
- Nejsem duch. - „Duch“?
Ju Son-he, ta bývalá šamanka,
mluví z cesty.
Pořád opakuje, že se v noci na chodbě
objevuje duch a zpívá si.
Ale
já nejsem duch.
Samozřejmě, že nejste.
Takže jste si nezpívala?
Ne, nezpívala.
Tak dobrá.
Proč se usmíváte?
Víte,
nikdo si mě zatím nevšiml,
i když jsem tu už několik měsíců.
Ale teď si lidé všímají.
Zajímavé.
PSYCHIATRICKÁ NEMOCNICE OK
Když je radost, přijde smutek
a zmizí vše, co bylo fajn.
To je ta písnička.
Proč myslíte, že lhala?
Nevím.
Ale
proč se ptáte mě?
Ko Mun-jong je jediným zástupcem pana Ko Te-hwana.
A právě teď jste vy prakticky
zástupce Ko Mun-jong.
Takže je to i váš zájem.
To si nemyslím.
Dejte si.
Žvýkání pomáhá proti demenci.
V naší nemocnici se děje něco zvláštního.
Prozatím bude lepší, když to zůstane mezi námi.
A mezitím neustále sledujte
madam Pak Ong-nan.
Jednáte s nejmocnějším mužem této nemocnice.
Budete jen žvýkat a ignorovat mě?
Co chcete?
HODINY KO MUN-JONG DOČASNĚ POZASTAVENY
- Kam jdeš? - Do čínské restaurace a pizzerie.
Máš takový hlad?
Jdu na čínu s Kang-tchem a v pizzerii pracuji.
„Kang-tche“? Taky chci jít.
HARIMGAK
Váš ččamppong.
To je ten ččamppong.
Dávají tam chilli papričky a slávky.
Chutná to úžasně.
Proč chodíte na ččamppong do takové díry?
Máma nás sem často brávala,
zdejší ččamppong mi moc chutnal.
„Chci ho jíst každý den, mami.
Chci ho jíst každý den.“
Nedivím se.
Je to slavná restaurace s bohatou historií.
Jez.
Tady. Jez.
A co ty, mami?
Nemám hlad.
Je to dobré?
- Jo. - Vážně?
Pálí.
Do prdele, to pálí!
To je kapsaicin.
Kapsaicin je návykový.
Při jídle uvolňuje endorfiny a pomáhá zbavit se stresu.
Ale při kadění to bolí. Další den to při kadění bolí.
Zadek moc bolí.
Moc… Moc to pálí.
- Je zima! - Díky.
- Odnesu to zpátky.
- Tady. - Super.
Sang-tche, zmokneš.
Prší… prší. Bylo to výborný.
Svítí sluníčko, ale prší.
Prší.
- To je slejvák. Super. - Zpomal.
Kapsaicin je vážně návykový. Nemyslíš?
Měli jsme pořádnou porci.
- Měli, že jo? - Jo.
Rád bych věděl, proč prší.
- Zpomal. - Takový slejvák.
- Zpomal. - My jsme se ale najedli.
Tady taky leje.
Chci k vám.
Kapsaicin je návykový.
Slečna Koová snědla vše, protože to bylo super.
Při kadění to bude bolet.
Už se vám to stalo? Hodně to bolí.
Půjdeme spolu na kafe.
Běž sama. Už mi končí pauza.
Potrvá to jen deset minut.
Dvakrát ledové americano, prosím.
Jistě.
Chci to.
Promiňte.
Nejste Ko Mun-jong?
Bože, jste to vy.
Nemůžu uvěřit, že jste to vy. To je super.
- Známe se? - Jistě.
Jsem váš dlouholetý fanda.
Vteřinku.
Tady je moje vizitka
MK ADVERTISEMENT ČCHÖ DANIEL, ŘEDITEL
„Ředitel.“
- To je váš přítel? - Ne, jen známý.
To rád slyším.
Posaďte se.
V tom případě se k vám rád připojím.
Loni v létě měla naše společnost na starosti plánování
představení vašeho art booku.
Asi si nevzpomínáte.
Viděl jsem vás jen z dálky.
Nemůžu uvěřit, že jsem vás potkal.
Tomu se říká osud.
„Osud“?
Doufám, že díky osudu
zůstaneme v kontaktu.
Pokud budete mít někdy čas,
rád bych vás pozval na oběd.
Jistě.
Můžete mi prosím napsat své číslo?
Drahý Danieli, těším se, až mě pozveš na hovězí.
Mun-jong bude čekat na tvůj telefon.
Promiňte.
Pane.
- Ano? - Omlouvám se,
ale nemůžete nás vyfotit?
Jistě.
Klepněte na ikonu foťáku.
Raz, dva…
Vaše ruka na jejím pasu…
Má mě chytit kolem pasu?
Tak. Vyfoť nás.
Jsi na svoje fanoušky milá.
Podle pana I prodám knížku pokaždé, když se usměju na fanouška.
Měla by ses soustředit jen na psaní.
Proč jsi mu dala svoje číslo,
když ho vůbec neznáš?
Nemůžu si pomoct. Mám ráda hezké věci.
„Hezké“?
Stalo se něco?
Běž domů. Už musím jít.
Ty snad
žárlíš?
Nebuď směšná.
Jdu pozdě. Kvůli tobě.
Hezkej. To určitě!
Takovej idiot.
Moc hezké.
Umírám hlady.
- Co? - Co to je?
Ty ho znáš?
Já nechci.
Ne, prosím. Ani náhodou.
Tak ty nechceš? A co já s tím? Je to můj dům.
Platím polovinu hypotéky.
Není ti ho ani trochu líto?
Nikoho v Songdžinu nezná,
a nic nemá, protože přišel na buben.
Dobře, ale proč mu musíš pomáhat?
Proč se staráš?
Jak bych nemohla?
Je ředitel vydavatelství, pro které pracuje Sang-tche.
Ale nemáme ani prázdný pokoj…
Mami.
Neříkej, že ho nastěhuješ do pokoje na střeše.
Mami?
- Tak si to rozdělte. - Cože?
Ty a Če-su si rozdělte pokoje napůl.
Copak je můj pokoj nějaký kuře?
Kterýho si můžeš objednat půl?
Musím se dělit o pokoj s chlápkem z vydavatelství?
Chápu, že chce víc peněz,
ale tímhle zneužívá svoje postavení. Nemyslíš?
Bože, prý se dneska stěhuje. To mě sere.
Všichni kolem Ko Mun-jong jsou osiny v zadku.
Přestaň se škrábat. Poteče ti krev.
Sang-tche!
Zlobíte se na mě?
Volal jsem, ale nebrala jste telefon.
Myslel jsem, že se mi vyhýbáte kvůli facce…
Proč u mě doma?
Kvůli vám?
Já někoho mám.
Já vím.
Neopětovaná láska, kterou chcete vzdát.
Ale Ču-ri…
Nechci, aby z vás byla mrcha.
Proč to nemůžu být já?
Proč ta kráva?
Taky dovedu
být pořádná mrcha.
Jste milá a hodná.
Měla byste si najít přítele, který vás bude milovat.
Nejsem milá.
No…
Kdo o sobě říká, že milý není,
tak obvykle bývá.
To je fuk.
Milá holka i mrcha
se zbláznily do stejného chlapa.
Co je? Co máte za problém?
Chcete se mě zbavit?
Prý jste říkal, že prodá knížku pokaždé,
když se usměje na fanoušky.
Spisovatel musí jen dobře psát.
Ona není celebrita.
Proč musí být přátelská, když to není nutný?
Kvůli vaší mizerné prodejní strategii
se naučila lichotit skoro každému a dělat srdíčka
na všechny strany.
Nechá se obejmout od cizích lidí
a dokonce si vyjde s někým, koho vůbec nezná.
Naučil jste ji usmívat se tak často,
že jen zvedá koutky úst
a vypadá při úsměvu jako Joker.
O čem to sakra mluvíte?
Dělejte svou práci pořádně!
Sakra práce.
Co jsem udělal špatně?
A-rum.
A-rum?
Mám přeleželé nohy.
Omlouvám se.
Ten dědek Kan se mnou chtěl hrát stolní tenis,
musel jsem se ho zbavit.
Musíš být utahaná.
Jak dlouho se musíme setkávat v tajnosti?
Víš, že pacienti spolu nesmí navazovat vztahy.
Mají oči všude. Prádelna je jediné bezpečné místo.
Šmejdi.
Musíme toho využít.
Budeme si užívat tohle vzrušení, než nás propustí?
Připadám si jako v červené knihovně.
A-rum.
Jestli ti to nevadí…
Chci tě…
Můžu tě políbit?
Bože.
Sakra. Chce se mi spát. Proč musím převlékat povlečení zrovna teď?
Do háje.
Vždycky ze mě chce sedřít kůži, když dělám přes čas.
Ta čarodějnice Pak Heng-dža.
Udělám to pak. Odpočiň si.
Vážně?
Můžu se tady na hodinku natáhnout?
Jestli to Paková zjistí, jsi v tom sám.
To nevadí.
Bože, jsem hotovej.
Opatrně.
Co to…
Můžete prosím předstírat, že jste tentokrát nic neviděl?
Kang-tche. Prosím. Velkej brácho.
Pokud vím, jsem mladší než vy.
Kang-tche. Přejte nám naši lásku. Prosím.
Vstaňte.
Láska není hřích.
I pacienti jsou lidé.
Ano, láska není hřích.
Ale je proti pravidlům.
To snad není pravda.
Bože, A-rum.
Jednoho z vás
pravděpodobně přestěhují.
Brácho, prosím.
Neříkej o nás nikomu.
Prosím, moc prosím.
Soustřeďte se na svoji léčbu,
aby vás brzy propustili.
Až odsud odejdete,
nikdo vás dva už nerozdělí.
Ach jo.
Jsem doma!
Ahoj, Sang-tche.
Tohle nechci dělat.
Nudím se.
Sang-tche.
Neumíte klepat? Je neslušné vpadnout bez klepání.
Pojď něco dělat. Umíš hrát poker?
- Mang-tche. - Ne, poker.
Mang-tche je můj.
Teď je můj. Kang-tche mi ho dal.
Ne.
Mang-tche…
Kang-tche ho vyrobil v květnu 2007 a dal mi ho.
Říkal, že Mang-tche sní všechny moje noční můry…
Adoptovala jsem Mang-tcheho v červnu 2020, teď je můj.
Ne, to není pravda. Nikdy jsem ho nedal k adopci.
- Mang-tche je můj. - Ne, je můj.
Mang-tche je můj.
- Kang-tche mi ho dal. - Vraťte ho.
- Ne, je můj. - Ne, je můj.
- Je Sang-tcheho. - Je můj.
- Ne, můj! - Vraťte ho!
- Je můj. - Prosím, vraťte ho.
Patří Sang-tchemu.
- Ne, je můj. - Mang-tche je můj!
- Ne! Je můj. Dej mi ho! - Je můj!
- Mang-tche je můj! - Je můj!
Je můj…
Sang-tche?
- Mang-tche je můj! - Ne, je můj!
- Je můj! - Mang-tche je můj!
- Je můj. - Je můj!
- Mang-tche je můj. - Ne, je můj!
- Ne! Je můj! - Je můj!
- Můj!
- Ne, je můj! - Ne, není!
- Komu patří Mang-tche? - Komu patří Mang-tche?
Je můj, že jo? Dal jsi mi ho.
Jsme tři bratři.
Mang-tche, Kang-tche a Sang-tche.
- No tak. - Je můj!
Ne, říkal jsem, že Mang-tche je můj!
- Ne, můj. - Mang-tche je můj.
- Je můj. - Mang-tche je můj!
- Je můj! - Ticho!
Sem s tím.
Raz.
Dva.
Tři.
Hej!
Běžte pryč! Nesnáším vás.
- Nesnáším vás. - Hej!
Nesnáším Ko Mun-jong.
Ko Mun-jong je zákeřná. Je to rváč.
Ko Mun-jong…
- Ty taky. Dej mi to. - Ty jsi mi ho dal! Nemůžeš mi ho vzít!
Říkal jsem, ať se nehádáš se Sang-tchem. Dej mi ho.
Dej mi ho, hned.
Tady!
Idiote! Malichernej kreténe!
Ty malichernej kreténe!
To snad není pravda!
Sang-tche, pojď ven.
Pojď se převléknout.
Jestli nechceš ven, alespoň otevři dveře.
Vždyť víš, že Mang-tche
nedokáže pochytat motýly.
Mang-tche neumí chytat motýly.
Co jsi říkal?
Neslyším tě.
Je k ničemu, když neumí chytat motýly.
Přesně.
Dal jsi ho do šuplíku a zapomněl jsi na něj,
proto jsem ho dal Mun-jong.
Promiň, že jsem se tě nejdřív nezeptal.
Ale když něco nepotřebuješ,
je slušné to nabídnout potřebným.
„Nabídnout“?
Ano, přesně tak.
Ale…
Když rozdám všechno potřebným,
co já?
Co mi zbude?
Vždycky
budeš mít mě.
Zapomeň na Mang-tcheho. Máš Kang-tcheho.
Slečna Koová je sama, Mang-tcheho potřebuje.
Necháš jí Mang-tcheho?
Ano, nechám. Může si nechat Mang-tcheho, ne Kang-tcheho.
Mang-tcheho ano, Kang-tcheho ne.
Dobře.
Mang-tcheho ano, Kang-tcheho ne.
Jo, může si ho vzít.
Hej.
Nemůžu spát, jsem vytočená.
Co jsem provedla?
Sang-tche říkal, že je tvůj.
Mang-tche.
Mang-tche je jen tvůj.
Stejně byl můj od začátku.
Zůstaň v klidu, i když on začne vyvádět.
- Nerozkazuj mi. - To není rozkaz.
Žádám tě o laskavost.
Ale jak můžu zůstat v klidu?
Řekni mi. Ty jsi expert.
Viděla jsem to, když jsem tě pořezala nožem.
Nebo když tvého bráchu chytil cizí chlap za vlasy v knihkupectví
a nebo když tě tvůj brácha mlátil na zemi.
Udržel jsi všechno v sobě a nechal ses mlátit.
Jak to děláš?
Když to v sobě udržím,
nic se nestane.
Kdyby mě ovládly emoce
a nepřemýšlel bych nad následky,
náš vztah se Sang-tchem by byl jiný.
Ovládnout emoce
je jediný způsob,
jak můžu Sang-tcheho ochránit.
Proto se k sobě hodíme.
Ty jsi trpělivý
a já jsem vznětlivá.
Jako bomba a pojistka.
Hodíme se k sobě.
Patříme k sobě.
S kolika dalšími k sobě patříte?
Jak to myslíš?
Proč se nezeptáš svého „hezkého“ fandy?
„Hezkého“?
Myslíš tohle pero?
Co myslíš?
Není hezké?
Podívej na ten tvar. Je perfektní.
Ale popravdě,
ty jsi mnohem hezčí
než tohle pero.
Co to děláš?
Nežárli.
Co? Já nežárlím.
Chce se mi spát.
Běž se vyspat nahoru.
Nechci. Mang-tche je tady.
Uvolni se, jo?
Mimochodem, nevolal ti ředitel O?
O tvých hodinách.
Volal.
Aha.
Má spoustu žádostí od pacientů.
Tvé hodiny
se asi všem líbily.
Můj knír!
Kde je můj knír?
Já vím.
Oholil jsem ho.
Co?
Proč?
Inu…
Ty jeden!
Jak se opovažuješ?
Můžeš si za to sám. Pusť mě!
- Ty malej… - Co?
Počkej. Ne.
Ne. Prosím! Ne!
Ko Mun-jong…
- Ty mrcho. - Nemůžu se kvůli němu soustředit.
Taková osina v zadku!
Žvýkačku?
Jo, přilepila se.
Božíčku.
Bez knírku vám to moc sluší.
Če-su, jsem ráda, že jsi ho oholil.
Moc díky, Če-su.
Bože.
Nevyjel na mě předtím kvůli tomu?
Co děláš, Sung-dže?
Dobré ráno, Ču-ri.
Probudila jsem tě?
Ne.
Proč jsi začala uklízet?
Říkala jsem si, že bych měla pomáhat,
když s tebou bydlím.
Beru si na starost úklid pokoje.
Vůbec si mě nevšímej.
Nejsem tady.
Ču-ri.
Nevšimla jste si něčeho?
S knírkem to bylo lepší. Proč jste se oholil?
Dejte si maso.
Sang-tche je pěkné číslo,
ale umí hezky kreslit,
postarejte se o něj.
A já zajistím, aby bylo na stole vždycky dobré maso.
Bože. Nebojte se, madam.
Vaříte výborně.
Nevím, co ochutnat jako první.
Polévka je slaná.
Jez.
Musím říct, že jsem ohromená.
Jste tak mladý, ale už máte vlastní firmu.
Já mám pizzerii, i přes svůj věk…
Paní Kangová,
vím, že za ubytování platím jen 200 000 wonů měsíčně,
ale brzy se postavím zase na nohy
a tisíckrát vám oplatím vaši laskavost.
Tak rychle dojezte a hodíme to na papír.
Bože.
Co ti je? Proč máš špatnou náladu?
Proč ses ptala pana I na jeho rodiče?
Bude u nás nějakou dobu bydlet.
Proč bych se nezeptala na jeho rodinu?
Vadí mi, že tě tak zajímá.
Protože on se zajímá o tebe.
Jak to víš?
Až ti bude jako mně, tak pochopíš.
Některé věci ti dojdou až později.
Když to víš,
netahej ho za nos.
Tvrdě pracuje, umí se bavit.
Působí zodpovědně. Proč ne?
Mami, ty víš, proč se tak chovám.
Já vím. A proto to říkám.
Ten kluk nijak neopětuje city mé dcerušky.
A za to ho taky nenávidím.
Nenávidím ho,
ale zároveň ho lituji.
Na tobě mi záleží mnohem víc.
Říkala jsi, že se nemám vzdávat, i když mě odmítne.
Bojím se, že když tě nechám pokračovat,
půjdeš za ním až na kraj útesu.
Dobrý den.
Aha, tvoje kuchařka.
Vy tři jste přijeli spolu?
Ano. Já budu pracovat na malbě, Kang-tche má denní směnu
a slečna Koová vyučuje.
- Opravdu? - Ano.
Jste ostříhaná.
Sluší vám to.
On mě ostříhal.
Ty jsi ji ostříhal?
Proč jsi to udělal? Dlouhé vlasy jí slušely víc.
Zastavte se, až budete mít čas.
Něco dobrého uvařím.
Vaše dcera by asi neměla radost.
Ona je po mně,
neumí skrývat své city.
Nebojte se. Přijďte, něco uvařím.
A jestli budete mít sílu, můžete se hádat potom.
A když se pak usmíříte, tím lépe.
Musíme jít.
Máš tu falešnou holku rád?
Co?
- Proč jsi ostříhal slečnu Koovou? Proč? - Sang-tche, já…
Nebo ses zabouchl do kuchařky?
- Nech těch hloupostí. - Proč jsi se vyhákl?
Proč se máme vodit za ruce?
Protože k sobě patříme.
Pusť mě.
Bomba potřebuje pojistku.
Já se… já se přidám. Taky se chci držet.
- Ano? - Dívejte se dopředu,
nebo zakopnete a upadnete.
- Jo? - Dopředu.
Dívejte se dopředu, nebo zakopnete.
Bál jsem se, že se na mě budete zlobit a odmítnete učit.
Včera jsem se hrozně bál.
Slyšela jsem, že pacientům schází mé hodiny.
Od pana Muna?
Asi vám neřekl, že mi vyhrožoval.
Vyhrožoval vám?
Říkal, že když nedám zelenou vašim hodinám,
tak neudělá nic z toho, co po něm chci.
Podíval se na mě a dal mi ultimátum.
Proč to udělal?
Asi vás chce vídat i v práci.
Na něco se vás chci zeptat.
Neznáte náhodou
naši pacientku Pak Ong-nan?
Pak Ong-nan?
Aha.
- Znáte ji? - Ano.
Chodí na mé hodiny.
Co je s ní?
Jen mě zajímalo, jestli ji baví vaše hodiny.
Dejte nám vědět, pokud vám po lécích bude špatně
nebo nebudete moci…
- Otevřít, prosím. - …usnout.
Zvedněte jazyk, takhle.
Díky, brácho.
Že jste nic neřekl Pakové.
Ještě jsem se nerozhodl.
Víte, já a A-rum
jsme si slíbili, že počkáme, dokud nás nepropustí.
Musíme dodržovat pravidla.
Budeme se soustředit na léčbu,
aby nás odsud pustili co nejdřív
a naší lásce nestálo nic v cestě.
To rád slyším.
Odhodlání je důležité.
Ale upřímně, je to těžký.
Nejsem tak trpělivý jako vy.
Nejradši bych ji nevídal.
Teď se vidíme každý den a je to k zbláznění.
Snažím se na ni nekoukat.
Ale vidím ji, i když zavřu oči.
A pak, když ji uvidím,
chci ji obejmout.
Štve mě, když ji vidím
usmát se na jiného.
Krásku a zvíře napsala
francouzská spisovatelka Jeanne-Marie Le Prince de Beaumont.
Ale dokud na motivy příběhu nevznikl animovaný film,
- tak se obraz… - Moje hlava říká, že bych neměl.
Ale já se na ni musím dívat.
- Příběh nás má učit… - A mé srdce jen následuje…
- …nesoudit nikoho… - …mé oči.
…jen podle vzhledu.
Je to k zbláznění.
Ale to dospělí říkají dětem,
aby je vychovali.
Kráska a zvíře je příběh o Stockholmském syndromu.
Zvíře žije na zámku samo následkem kletby.
Mladou Belle drží na zámku jako rukojmí
a zneužívá ji. O tom je celý příběh.
Není o dobrosrdečné slečně
zamčené na zámku místo svého otce,
která pomáhá Zvířeti zbavit se kletby,
protože se do něj zamiluje?
Zvíře je obvykle sobecký a na Belle je hrubý.
Když jednou za čas udělá něco hezkého
a mile se na ni usměje,
s naivní dívkou Belle to dělá divy.
„Ano.
Je osamělý. Měla bych ho zahrnout láskou.
Jen já ho mohu změnit.“
Ale Belle se pletla.
Správně.
Ne!
- A-rum! - Kráska a zvíře
není vulgární příběh o Zvířeti, který zneužívá svou oběť.
- Tak co je to? - Zvíře
se promění v prince
následkem Belliny pravé lásky.
Bellina láska
zklidnila jeho násilnou povahu.
Její láska
zacelila jeho zraněnou duši.
Nejkrásnější věc, kterou může člověk dát.
Je to…
pravá láska.
Chce se mi zvracet.
Nezapomněla sis vzít svoje léky?
Její láska
zacelila jeho zraněnou duši.
Láska?
Je to květina.
Páni.
To je nádhera.
Dobrý den!
Dobrý den.
Vaše malba rozzářila celý prostor.
Kde jste se naučil tak dobře malovat?
Narodil jsem se tak. Jsem přirozený talent.
Nemusel jsem se nic učit.
- Aha, bylo vám dáno. - Ano.
Opravdu závidím všem, co umí malovat a kreslit.
Jo.
Můžu sem nakreslit malou květinu?
Ne! Nesahat.
Nesahat na štětec. Nesahat na malbu.
Dobře, nebudu na nic sahat.
- Fajn. - Na nic nesáhnu.
Je to květina.
I když roste vysoko v horách.
- Je to květina. - Co posloucháte?
Je to květina.
- „It's all Flowers“? - Ano.
Moje oblíbená písnička.
I když roste vysoko v horách.
- Je to květina. - Je to květina.
I když roste na loukách.
Je to květina.
I když roste na loukách.
Je to květina.
- Zpívám to dobře? - Ano.
Až budete mít hotovo,
nepůjdete se se mnou podívat na květiny?
Jistě.
Výborně.
Jste skvělý.
Děkuji.
Bude I A-rum v pořádku?
Souhlasila se setkáním.
Pan O je tam s ní. Uvidíme, jak to půjde.
Prý ji mlátil.
Proč za ní přijel, když jsou rozvedení? Co chce?
I A-rum je až moc hodná.
Proč souhlasila s návštěvou?
Chodili spolu na střední školu.
Znají se přes polovinu svého života,
když budeme počítat i tři roky, co byli svoji.
Je těžké přetrhat všechna pouta.
Proto je zneužívání takový problém.
Slečna Koová měla pravdu.
A-rum! Počkej, A-rum!
A-rum.
Pusť mě.
Už za mnou nikdy nechoď.
Omlouvám se za všechno.
Začneme znovu.
Slibuju, že budu sekat dobrotu.
Už se nenechám zblbnout.
Mezi námi je konec.
Až odsud odejdu, začnu nový život.
A-rum.
Vzpomeň si, jak nám spolu bylo dobře.
Jestli… jestli tě znovu uhodím,
useknu si ruku. Přísahám.
Já jsem se do někoho zamilovala.
Co?
O čem to sakra mluvíš?
Až mě propustí, budeme spolu žít,
tak na mě zapomeň a běž dál.
Ty už s nějakým hajzlem chodíš?
- To bolí. Pusť mě! - Ty malá…
Jemine, pardon.
Měla jsem vás za odpadkový koš.
Slečno Koová.
Já jsem fakt v blázinci.
Je tady samej magor.
Taky se nech ubytovat.
Magore.
Bože…
Hej, vstávej.
Vstávej. Nechce se ti?
Pane Mune!
- Vteřinku. - Ne…
Kang-tche! Dost!
Tohle nesmíš dělat.
Přestaň.
Co to děláte?
Dost. To by stačilo.
Ne! Prosím, pane Mune.
Prosím, ne.
Prosím…
Nebijte ho. Ne. Nebijte ho.
Nemlať ho.
Jsi v pořádku?
Ne.
Bolí to.
Co budete dělat?
Technicky je to sebeobrana…
Ne, není…
- Je to nepřiměřené použití síly… - Je to fuk,
ošetřovatel uhodil návštěvníka, měl by být potrestán.
Kdyby A-rum nezakročila, dopadl by mnohem hůř.
A nejde jen o pana Muna,
- ale o čest nemocnice… - Slyšel jste?
Zkuste se obhájit.
Omlouvám se. Můj bratr…
Omlouvám se. Můj bratr… Omlouvám se…
Já jsem starší a domluvím mu.
Takhle to nejde. Proč jsi to udělal?
Počítal jsi v hlavě do tří, nebo ne?
Měl jsi počítat do tří.
Přijímám trest. Ať je jakýkoli.
Vyhazov by byl moc.
Ale napomenutí nestačí.
Asi vás budu muset suspendovat.
Během suspendace nemáte nárok na plat.
Jistě.
Běžte si sbalit.
Zbláznil ses? Nejsi sjetej?
Proč jsi ho praštil? Určitě tě zažaluje.
Proč jsi to udělal?
Vždyť ty se umíš tak dobře ovládat.
Čau.
Kang-tche.
Odcházíš? Jen tak?
Nemůžeš se omluvit
a říct, že to byla chyba?
Nebyla…
to chyba.
Pane Mune.
Zaválel jste.
Jste hrdina!
Jen kvůli tomu pitomcovi.
Kang-tche, vraťte se brzy, ano? Budeme na vás čekat.
Pane Mune…
Proč se usmívá?
Neusmívá.
Suspendovali ho. Asi se mu chce brečet.
Ne, viděla jsem ho usmívat se.
Dobře. Až budeš chtít utéct pryč,
uteču s tebou hned a bez přemýšlení.
PSYCHIATRICKÁ NEMOCNICE OK
Oni…
mě suspendovali.
Během suspendace nebudu dostávat plat
a nejspíš mě čeká žaloba.
Všechno je v hajzlu.
Předtím jsi říkala,
že se mnou utečeš,
až budu chtít.
Chci
s tebou vyrazit na výlet.
Hned teď.
Jdeme.
SPECIÁLNÍ PODĚKOVÁNÍ ZA CAMEO: ČCHÖ DANIEL
Zdá se mi, že mě krotíš.
Ko Mun-jong!
Asi jsem se zbláznil.
Tak o téhle úchylce se ti zdá?
Sem nemůžu jet se Sang-tchem.
Kvůli tobě dělám věci,
které bych normálně nedělal.
Proč jsi nezvedal telefon?
Co když není mrtvá?
Co když jen zmizela?
Máš radši mě nebo Ko Mun-jong?
Nechci, abys strávil celý život
péčí o svého bratra.