EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Kan jag verkligen lita på dig?
Jag klippte även min brors hår.
Bara jag får röra det.
Havet borde vara här. Hej!
Han bad dig väl klippa hans hår så där?
Nej.
Jag kom på den där frisyren.
Jag vill inte ha en svampfrisyr.
Det är för sent.
Jag har saxen.
Sitt stilla om du vill att det ska gå bra.
Det är klart.
Hur ser jag ut?
Du är söt.
Jag behöver inte lyssna på mamma
nu när jag klippt bandet.
Så du ville fly
från din mor?
Ja.
Nu är jag fri.
Grattis.
Gratulera mig inte.
Ge mig en komplimang.
Bra för dig. Jag är så stolt över dig.
Nu ska vi ha kul. Oavsett om vi åker till ett berg eller fält.
Som Vårhunden?
Ja, som Vårhunden.
KAPITEL 8 SKÖNHETEN OCH ODJURET
Det är en blomma
Även om den blommar på fältet Det är en blomma
De är alla blommor
Vad… Vad har hänt med ditt långa hår?
Jag klippte av det.
-Vad tycker du? -Långt hår passar dig bättre.
Vad menar du? Hon passar bättre i kort hår.
Nej.
Hon såg 100, 1 000 gånger bättre ut när hennes hår
gick hela vägen ner till midjan.
Varför klippte hon det?
-Varför gjorde du det? Varför? -Sang-tae.
Låt mig klippa ditt hår också. Det är väldigt långt.
Du klippte mig i onsdags.
Det var bara en trimning.
Vi klipper av lite mer i dag. Ät upp nu.
Okej. Du såg bättre ut med långt hår.
Varför gjorde du det? Du borde inte ha klippt av det.
Varför har du en så ful frisyr?
Varför sparkade du mig?
-Jag? -Ja, det stämmer. Du.
Du sparkade mig tre gånger.
De här jäkla vakteläggen.
Här.
Jag vill ha omelett.
Här.
-Här. -Du borde göra det själv.
Du är ingen bebis.
Din bror är så trögtänkt.
Du menar att han är för ärlig.
Tar du din brors parti?
Självklart. Vi är bröder.
Hördu.
Kom hem så fort du är klar.
Kom och umgås med mig.
Från och med nu ska du klippa mitt hår.
Okej?
Varför inte gå till frisören?
Jag är precis som din bror.
Jag gillar inte när andra rör vid mig.
Men du är ett undantag. Bara du kan röra mig.
Är jag verkligen söt?
Ja.
Du är söt.
Jag håller med.
Jag tycker också att jag är söt.
Varför skrattade du?
Bråka inte med Sang-tae. Kom överens.
Vi ses.
Kom hem fort. Om du är sen dödar jag dig.
-Hej. -Hej.
KO MUN-YEONGS SAGOKURS UPPSKJUTEN TILLS VIDARE
Jösses, du skrämde mig.
Ser jag så hemsk ut?
Jag ser ut som en zombie.
Hände nåt under natten?
Har du en concealer?
-Vad är det? -En dosa då?
-De finns i sällskapsrummet. -Nej, en puderdosa.
Glöm det.
Har det hänt nåt med en patient? Vem var det?
Herr Ko Dae-hwan.
Vadå? Vad hände?
Han fick ett anfall i går igen. Det var en mardröm.
Han kom ut i korridoren med rullade ögon.
Sen fick han fradga kring munnen och kramper.
Jag sov inte en blund.
Jösses, varför händer det här varje gång jag har nattskiftet?
Varför?
Herregud.
Tror du att han klarar sig?
Jag är rädd att han har en hjärntumör till.
Han pratade strunt hela natten.
Oroa dig inte för mycket.
Du fick säkert ingen sömn i natt.
Jag tänkte faktiskt hoppa över meditationskursen
och sova istället.
Det borde du göra. Här.
Sov lite.
Herr Moon.
Herr Ko dreglade för mycket.
Kan du hjälpa honom att byta om?
Visst.
Kvinnan…
…sjöng
en sång.
Vilken sång?
"Åh, min älskling, Clementine."
Jag är säker på…
…att hon är död.
Men den där kvinnan…
…är här.
Vem pratar…
…du om?
Hon är död.
Men hon är här.
VAD ÄR SANNINGEN BAKOM FÖRFATTARE KO MUN-YEONGS FÖRSVINNANDE?
KO MUN-YEONG SER EFTER SIN SJUKA FAR
SKA HON AVSLUTA KARRIÄREN?
Hon låtsas vara en snäll dotter.
Hon bryr sig nog inte ens.
Hon måste bli en bättre människa först.
En sagoförfattare som svär förtjänar inte att skriva.
Jag ångrar att jag läste hennes böcker.
Jag vill samla de här krypen och spruta bekämpningsmedel på dem.
Fan också.
Jag hade massor av fans. Var i hela världen är de?
Mitt fan är faktiskt här.
Glöm inte att ventilera rummet när du har sprejat bekämpningsmedel.
Men om man vill döda insekter på rätt sätt är en elektrisk flugsmälla bäst.
Sang-tae, varför gillar du mina sagor?
För att du skrev dem.
Så du gillar mig, inte mina sagor.
-Varför gillar du mig? -Du är söt.
Vad gillar du med mig?
Ditt hår. Ditt långa hår.
Ditt långa, svarta hår som gick ända till midjan.
Det var så fint. Jösses.
-Du borde inte ha klippt av det. -Slut på mötet.
Vi startade aldrig ett möte.
Hur kan du avsluta det då?
Du ger mig huvudvärk.
-Vi har ett möte senare. -"Senare?"
Senare… Senare.
Menar du innan du dör?
Nej, jag behöver en husbil.
Jag behöver en husbil.
Har du informationen jag bad om?
Jag vet att du sa att det ingår i jobbet,
men det kändes fel att göra en bakgrundskontroll.
Varför?
Du är bra på det.
Om du inte hade gjort en bakgrundskontroll på Mun-yeongs vårdare…
Hon heter Nam Ju-ri. Hon är singel.
Hon träffade Moon-tae när de arbetade ihop
på samma sjukhus för ett år sen.
De har inte känt varann länge.
Hennes pappa dog av en sjukdom när hon var liten.
Kära nån.
Hennes mamma lagade mat åt byggarbetare.
Jösses, hon hade ett tufft liv.
Just nu jobbar hon som kock på OK Psykiatriska sjukhus.
Dottern och mamman bor ihop
i ett tvåvåningshus med ett lån att betala.
Bröderna Moon bor på övervåningen.
Deras kompis som driver ett pizzaställe bor i källaren.
Och husets ägare ger dem gratis mat.
De är i princip hyresgäster.
Herr Lee.
Gillar du sköterskan?
Varför är du så snabbtänkt när det gäller sånt här?
Kan du inte vara så här på jobbet?
Du.
Var ärlig mot mig.
Om vad?
Mellan mig och vårdgivaren…
Vem tycker du är bäst?
-För ett kärleksförhållande? -Jag är längre och större än han.
Tänk på min sociala ställning och mognad.
Är jag inte bättre än han?
Men du saknar den viktigaste egenskapen.
Vad är det?
Det här. Ditt ansikte.
Jösses. Din lilla!
Hur ser jag ut?
Du är söt.
Jag måste vara galen.
Kan jag prata med fröken Park Ok-ran?
Ja, nu.
Kom in.
DIREKTÖRENS KONTOR
Herregud.
Hej, fröken Park.
Du kan sitta här.
Stanna.
Stanna här.
Jösses, du ser fantastisk ut nu för tiden.
Jag antar att medicinen fungerar.
Varför ville du träffa mig?
Jag vill fråga dig en sak.
Såg du möjligtvis herr Ko Dae-hwan
i korridoren i går kväll
vid midnatt?
Jag gick
på toaletten vid den tiden.
Jag såg honom inte.
Sjöng du en sång när du gick på toaletten?
En sång?
Vilken sång?
Ända sen han återfick medvetandet säger han samma sak.
Vad var det… Du vet…
Just det!
"Åh, min älskling, Clementine."
Han säger att han hörde den låten.
I en grotta, i en kanjon
Grävandes i en gruva
…sjöng en sång.
"Åh, min älskling, Clementine."
Levde en gruvarbetare
Guldgrävare
-Jag är inget spöke. -"Ett spöke"?
Yoo Seon-hae, kvinnan som var ett medium,
pratar strunt.
Hon säger att ett spöke dyker upp på natten
och sjunger i slutet av korridoren.
Men
jag är inget spöke.
Självklart är du inget spöke.
Så du sjöng inte låten?
Nej.
Okej då.
Varför ler du?
Det är bara det
att ingen har lagt märke till mig,
trots att jag har varit här i några månader.
Men nu är folk uppmärksamma.
Så intressant.
OK PSYKIATRISKA SJUKHUS
Du är förlorad och borta för alltid
Förlåt, Clementine
Det är den där sången.
Varför tror du att hon ljög?
Jag vet inte.
Men…
…varför frågar du mig?
Fröken Ko Mun-yeong är Ko Dae-hwans enda beskyddare.
Och just nu är du i stort sett
fröken Ko Mun-yeongs beskyddare.
Det här angår dig.
Jag tror inte det.
Tugga på det här.
Att tugga på nåt förhindrar demens.
Det verkar som om nåt konstigt händer på vårt sjukhus.
Vi låter det här stanna mellan oss ett tag.
Under tiden vill jag att du håller ett öga
på fröken Park Ok-ran.
Du jobbar med den mäktigaste mannen på sjukhuset.
Ska du bara tugga och ignorera mig?
Vad vill du?
KO MUN-YEONGS SAGOKURS UPPSKJUTEN TILLS VIDARE
-Vart ska du? -Kinarestaurangen och pizzastället.
Ska du äta så mycket?
Jag ska äta kinamat med Gang-tae och jag jobbar på pizzerian.
"Gang-tae"? Jag vill också gå.
HARIMGAK
Här är din jjamppong.
Det här är jjamppong.
Den innehåller musslor och chili.
Buljongen är jättegod.
Varför äter ni jjamppong på ett sånt här sjabbigt ställe?
Vår mamma tog ofta med oss hit
för jag älskade deras jjamppong.
"Jag vill äta det varje dag, mamma.
Jag vill äta det varje dag."
Inte undra på.
Det verkar vara en restaurang med lång historia.
Ät upp.
Här. Ät upp.
Du då, mamma?
Jag är inte hungrig.
Är det gott?
-Ja. -Jaså?
Det är starkt.
Herrejävlar! Det är så jäkla starkt!
Det är kapsaicin.
Kapsaicin kan vara beroendeframkallande.
Det frigör endorfiner när man äter det och hjälper mot stress.
Men det gör ont nästa dag när man bajsar.
Ens rövhål gör så ont.
Det är… Det är så starkt.
-Så kallt! -Tack.
-Jag tar tillbaka det.
-Här. -Jag älskar det.
Sang-tae, du blir blöt.
Det regnar. Visst var det gott?
Det är soligt, men det regnar.
Det regnar.
-Ösregn. Jag älskar det. -Vänta.
Kapsaicin är beroendeframkallande. Tycker du inte det?
Vi åt en stor måltid.
-Eller hur? -Ja.
Jag undrar varför det regnar.
-Sakta ner. -Det öser ner.
-Vi saktar ner. -Vi åt en jättestor måltid.
Det öser ner här också.
Låt mig vara med.
Kapsaicin är beroendeframkallande.
Fröken Ko åt upp allt för att det var så gott.
Det kommer göra ont när du bajsar.
Har det hänt förut? Det gör ont.
Vi tar en kaffe.
Gå själv. Min lunchrast är nästan slut.
Det tar bara tio minuter.
Två iskaffe, tack.
Okej.
Jag vill ha den.
Ursäkta mig.
Är du fröken Ko Mun-yeong?
Jösses, det är du.
Tänk att vi träffas här. Vad fantastiskt.
-Känner du mig? -Självklart.
Jag har varit ditt fan länge.
Ett ögonblick.
Här. Det här är mitt visitkort.
MK REKLAM VD CHOI DANIEL
"Vd."
-Är han möjligen din pojkvän? -Nej, det är bara nån jag känner.
Vad bra.
Slå dig ner.
Då antar jag att jag gör dig sällskap en stund.
Förra sommaren planerade vårt företag
ditt konstboksevenemang.
Men du minns säkert inte.
Då såg jag dig på avstånd.
Tänk att jag ser dig här.
Det är vad man kallar ödet.
"Ödet"?
Jag hoppas att ödet
låter oss hålla kontakten.
Om du nånsin har tid,
borde vi träffas och äta.
Visst.
Här. Kan du skriva ner ditt telefonnummer?
Kära Daniel, jag hoppas att du köper kött till mig.
Mun-yeong väntar på ditt samtal.
Ursäkta mig.
Herrn.
-Ja? -Förlåt.
Men kan du ta ett kort på oss?
Visst.
Klicka på kameraikonen.
Ett, två…
Angående din hand på hennes midja…
Vill du att han håller min midja?
Här. Ta bilden.
Du är snäll mot dina fans.
Enligt herr Lee säljer jag en bok till varje gång jag ler åt ett fan.
Fokusera på skriften, inte marknadsföring.
Och varför gav du honom ditt nummer
när du inte ens känner honom så väl?
Jag kunde inte hjälpa det. Jag gillar snygga grejer.
"Snygga"?
Vad är det?
Åk hem. Jag måste gå nu.
Är du…
…svartsjuk?
Var inte löjlig.
Jag är sen, tack vare dig.
Snygg, fan heller!
Han är en sån tönt.
Vad snygg.
Jösses, jag är hungrig.
-Va? -Vad är det?
Känner du den där mannen?
Jag vill inte.
Nej, snälla. Inte en chans.
Vill du inte? Och? Det är mitt hus.
Jag har betalat hälften av lånet.
Tycker du inte synd om honom?
Han känner ingen i Seongjin,
och han är pank för hans företag gick i konkurs.
Okej, men varför måste du hjälpa honom?
Varför bryr du dig?
Hur kan jag inte?
Han är vd för förlaget som Sang-tae tillhör.
Men vi har inte ens ett tomt rum…
Mamma.
Säg inte att du låter honom flytta in där uppe.
Mamma?
-Dela på dem då. -Dela på vad?
Du och Jae-su borde dela rummen på hälften.
Tror hon att mitt rum är en kyckling?
Det är inte som att beställa hälften kyckling.
Måste jag dela rum med killen från förlaget?
Jag fattar att hon vill ha mer hyra,
men hon missbrukar sin makt som hyresvärdinna. Eller hur?
Jag hörde att han flyttar in i dag. Jag är så upprörd.
Alla runt den där kvinnan Ko Mun-yeong är så jobbiga!
Sluta klia dig. Det blöder.
Sang-tae!
Är du arg på mig?
Jag ringde dig, men du svarade inte.
Jag trodde du undvek mig för att du tyckte synd om mig…
Varför måste det vara mitt hem?
På grund av dig.
Jag gillar nån.
Ja, jag vet.
Den obesvarade kärleken du vill ge upp om.
Men du vet, Ju-ri…
Bli inte en bitch.
Varför kan det inte vara jag?
Varför den slynan?
Och jag kan
också vara en bitch.
Du är snäll och rar.
Du borde träffa en kille som älskar dig för den du är.
Jag är inte snäll.
Tja…
De flesta som säger att de inte är snälla
brukar vara snälla.
Jösses, strunt samma.
SANGSANGESANG BOKFÖRLAG
Både den snälla tjejen och slynan
är upp över öronen förälskade i samma kille.
Jösses, vad? Vad är ditt problem?
Vill du bli kvitt mig?
Du sa tydligen att hon säljer en bok
varje gång hon ler mot sina fans.
En författare behöver bara skriva bra. Hon är ingen kändis.
Varför måste hon vara vänlig när det inte är nödvändigt?
På grund av din tredje klassens säljtaktik
har hon lärt sig att ringa alla som är snygga
och hon gör fingerhjärtan.
Hon låter en främling hålla hennes midja
och går ut med en kille hon inte känner.
Du tvingade henne att le så ofta
att hon bara lyfter mungipan
och ser ut som Jokern när hon ler.
Vad fan pratar du om nu?
Gör ett bättre jobb!
Allvarligt.
Vad gjorde jag för fel?
A-reum.
A-reum?
Jösses, mina fötter somnade.
Jag är så ledsen.
Herr Kan tjatade om att jag skulle spela bordtennis,
så jag fick skaka av honom.
Du måste vara utmattad.
Hur länge måste vi träffas i hemlighet?
Du vet att patienter inte får dejta varandra.
Det är ögon överallt. Linnerummet är den enda säkra platsen.
De jävlarna.
Vi gör det bästa av det.
Vi kan väl njuta av spänningen tills vi blir utskrivna?
Det känns som en tragisk kärlekshistoria.
A-reum.
Om det går bra,
så vill jag kyssa…
Får jag kyssa dig?
Jösses.
Fan också. Jag är trött. Varför måste jag byta lakan nu?
Jag är så irriterad.
Hon kör alltid med mig när jag jobbar övertid.
Park Haeng-ja, den gamla häxan.
Jag gör det senare. Vila lite.
Jaså?
Kan jag sova här i en timme?
Men jag hjälper dig inte om fröken Park får reda på det.
Det är okej.
Jösses. Jag är utmattad.
Var försiktig.
Vad i…
Bara den här gången. Snälla, låtsas att du inte såg nåt den här gången.
Gang-tae. Snälla, storebror.
Såvitt jag vet är jag yngre än du.
Gang-tae, låt oss älska. Snälla?
Upp med dig.
Kärlek är ingen synd.
Patienter är också människor.
Det är ingen synd.
Det är emot reglerna.
Jag kan inte tro det.
Jösses, A-reum.
En av er
kommer nog förflyttas.
Bror, snälla.
Berätta inte för dina överordnade.
Snälla, jag ber dig.
Ni borde fokusera på er behandling
så att ni kan bli utskrivna snart.
När ni är utskrivna
kommer ingen försöka splittra er.
Fan också.
Jag är hemma!
Hej, Sang-tae.
Jag vill inte göra det här.
Jag är uttråkad.
Sang-tae.
Kan du inte knacka? Det är oförskämt att storma in utan att knacka.
Häng med mig. Kan du spela poker?
-Åh, Mang-tae. -Nej, poker.
Mang-tae är min.
Den är min nu. Gang-tae gav den till mig.
Nej.
Mang-tae…
Gang-tae gjorde den i maj 2007 och gav den till mig.
Han sa att Mang-tae skulle äta upp alla mina mardrömmar, så…
Jag adopterade Mang-tae i juni 2020, så den är min nu.
Nej, det är inte sant. Jag adopterade aldrig bort honom, så hur?
-Mang-tae är min. -Nej, den är min.
Mang-tae är min.
-Jag fick den av Gang-tae. -Ge mig den.
-Den är min. -Nej, min.
-Den är Sang-taes. -Min!
-Nej, min! -Ge tillbaka den!
-Den är min. -Snälla, ge tillbaka den.
Mang-tae tillhör Sang-tae.
-Nej, den är min. -Mang-tae är min!
-Den är min. Ge mig den! -Min!
-Mang-tae är min! -Min!
Den är min…
Sang-tae?
-Mang-tae är min! -Nej, Mang-tae är min!
-Den är min! -Mang-tae är min!
-Den är min. -Den är min!
-Mang-tae är min. -Den är min!
-Nej! Den är min! -Den är min!
-Min. -Mang-tae är min!
-Nej, den är min! -Nej, det är den inte!
-Vem tillhör Mang-tae? -Vem tillhör Mang-tae?
Den är min, visst? Du gav den till mig.
Vi är tre bröder.
Mang-tae, Gang-tae och Sang-tae.
-Båda två. -Den är min!
Jag sa att Mang-tae är min. Min!
-Nej, den är min! -Mang-tae är min.
-Den är min. -Mang-tae är min!
-Tyst!
Ge tillbaka den, båda två.
Ett.
Två.
Tre.
Hördu!
Försvinn! Jag hatar dig!
-Jag hatar dig. -Hördu!
Jag hatar fröken Ko Mun-yeong.
Fröken Ko Mun-yeong är elak. Hon är en riktig kämpe.
Ko Mun-yeong…
Du med. Ge mig den.
Du gav den till mig! Du kan inte ta tillbaka den!
Jag sa åt dig att inte bråka med Sang-tae. Ge den till mig.
Ge tillbaka den nu.
Där har du!
Din jävel! Din småaktiga jävel!
Din småaktiga jävel!
Det är inte sant!
Sang-tae, kom ut.
Du borde byta om.
Om du inte vill komma ut, öppna dörren.
Du vet att Mang-tae…
…ändå inte fångar fjärilarna.
Mang-tae kan inte fånga fjärilarna.
Vad sa du?
Jag hör dig inte.
Han är värdelös om han inte fångar fjärilarna.
Precis.
Du stoppade den i byrålådan och glömde bort den,
så jag gav den till Ko.
Förlåt att jag inte bad dig om lov först.
Men när man inte behöver nåt
är det fint att erbjuda det till nån som behöver det.
"Erbjuda"?
Ja, det stämmer.
Men…
…om jag ger alla mina saker till folk som behöver dem,
vad händer då med mig?
Vad har jag då kvar?
Du kommer
alltid ha mig.
Glöm Mang-tae. Du har Gang-tae.
Fröken Ko är ensam, så hon behöver Mang-tae.
Får hon Mang-tae?
Ja, hon kan få honom. Hon kan få Mang-tae, inte Gang-tae.
Ja.
Hon kan få Mang-tae, inte Gang-tae.
Ja, hon kan ta honom.
Hej.
Jag kan inte sova för jag är arg.
Vad gjorde jag för fel?
Sang-tae sa att du kunde få honom.
Mang-tae.
Mang-tae är din nu.
Strunt samma. Den var min från början.
Håll dig lugn när Sang-tae blir upprörd.
-Ge mig inte order. -Det är ingen order.
Jag ber om en tjänst.
Hur kan jag undertrycka min ilska och hålla mig lugn?
Berätta. Du är expert på det.
Du gjorde det när jag skar dig i handen med en kniv.
Och när den där mannen drog din bror i håret i bokhandeln
och när din bror spöade skiten ur dig på golvet.
Du höll det inom dig och lät honom klå upp dig.
Hur gör du det?
Om jag bara accepterar det,
kommer inget att hända.
Om jag låter känslorna ta över
utan att tänka på konsekvenserna,
hade Sang-tae och jag inte haft en sån här relation.
Att hålla inne det och härda ut det
är det enda sättet
jag kan skydda Sang-tae.
Det är därför vi är ämnade för varandra.
Du har tålamod,
och jag är instabil.
Som en bomb och dess säkerhetsstift.
Vi går hand i hand.
Vi är menade för varandra.
Hur många killar är du ämnad för?
Vad menar du?
Varför frågar du inte ditt "snygga" fan?
"Snygga"?
Den här pennan?
Vad tycker du?
Visst är den snygg?
Titta på formen. Den är perfekt.
Men du vet…
…du är mycket snyggare
än den här pennan.
Jösses, vad gör du?
Så var inte svartsjuk.
Va? Jag är inte svartsjuk.
Jag är trött.
Gå upp och lägg dig.
Jag vill inte. Mang-tae är här.
Slappna av.
Förresten, ringde direktör O dig?
Om att återuppta din kurs.
Det gjorde han.
Jag förstår.
De fick förfrågningar från patienterna.
Jag antar
att alla gillade din kurs.
Min mustasch!
Vart tog mustaschen vägen?
Jaha, den.
Jag rakade av den.
Va?
Varför?
Tja…
Fan ta dig!
Hur vågar du röra min mustasch?
Du är delvis ansvarig. Släpp!
-Din lilla… -Vad?
Vänta lite. Nej.
Nej. Snälla! Nej!
Ko Mun-yeong…
-Slyna. -Jag kan inte fokusera på grund av honom.
Allvarligt, vilken plåga!
Fastnade tuggummi på den?
Ja, det satt fast.
Herregud.
Du är så stilig utan din mustasch.
Jae-su, jag är glad att du rakade av den.
Tack så mycket, Jae-su.
Jösses.
Blev han inte arg på mig?
Vad gör du, Seung-jae?
God morgon, Ju-ri.
Väckte jag dig?
Nej.
Varför städar du helt plötsligt?
Jag ville hjälpa till
medan jag bor här med dig.
Jag ska städa rummet.
Låtsas att jag inte är här.
Bry dig inte om mig.
Ju-ri.
Ser du nåt annorlunda?
Du såg bättre ut i mustasch. Varför rakade du dig?
Här, ta lite kött.
Sang-tae kan vara besvärlig,
men han är bra på att rita,
så snälla, ta väl hand om honom.
Sen ser jag till att det alltid finns kött på bordet.
Jösses. Oroa dig inte.
Det här är en festmåltid.
Jag vet inte ens var jag ska börja.
Soppan är för salt.
Ät upp.
Du är väldigt imponerande.
Du är fortfarande ung, men du har ett eget förlag.
Jag driver en pizzeria trots min unga ålder…
Fröken Kang.
Jag betalar bara 200 000 won i månaden för att bo här,
men jag kommer snart på fötter igen
och ser till att återgälda din vänlighet.
Ät upp maten snabbt. Vi skriver ner det.
Jösses.
Vad är det nu? Varför är du på dåligt humör?
Varför frågade du herr Lee vad hans föräldrar gör?
Han ska bo hos oss ett tag.
Kan jag inte ens fråga om hans familj?
Det stör mig att du verkar så intresserad av honom.
För att han är intresserad av dig.
Hur visste du det?
När du är i min ålder förstår du.
Vissa saker vet man bara när man är äldre.
Om du vet det,
uppmuntra honom inte.
Han jobbar hårt och är glad.
Han verkar ansvarsfull. Varför inte?
Mamma, du vet varför jag är så här.
Ja, jag vet. Därför säger jag det här.
Han kommer inte ens att besvara min kära dotters känslor.
Jag hatar honom för det.
Jag hatar honom,
men tycker också synd om honom.
Men du betyder mycket mer för mig.
Du sa åt mig att fortsätta jaga honom även om han avvisar mig.
Jag är rädd att du ska följa efter honom
till klippkanten om jag låter dig jaga honom.
Hej.
Det är din inneboende kock.
Kom ni tre tillsammans?
Jag är här för att jobba på väggmålningen. Gang-tae har sitt skift,
och fröken Ko har sin kurs.
-Stämmer det? -Ja.
Du har klippt dig.
Det ser bra ut.
Han klippte mig.
Klippte du henne?
Varför gjorde du det? Hon är sötare med långt hår.
Kom förbi när du har tid.
Jag lagar lite mat åt dig.
Jag tror inte din dotter gillar det.
Hon brås på mig,
hon kan inte dölja sina känslor.
Oroa dig inte. Kom och ät.
Ni två kan slåss igen om ni orkar.
Ännu bättre om ni kan bli sams efter slagsmålet.
Vi måste gå.
Gillar du den falska tjejen?
Va?
-Varför klippte du fröken Kos hår? Varför? -Sang-tae, det är…
Eller är du kär i din kock?
-Sluta prata strunt. -Så varför lossade du min arm?
Varför ska vi hålla armkrok?
För vi går hand i hand.
Släpp.
Bomben behöver ett säkerhetsstift.
Låt mig… Låt mig vara med. Jag vill också gå armkrok.
-Okej? -Titta framför dig,
annars snubblar du. Titta framåt.
-Okej? -Titta framför dig.
Se upp, annars snubblar du.
Jag trodde att du skulle vara arg och vägra undervisa.
Jag var så orolig i går.
Jag har hörde att patienterna saknar min kurs.
Sa herr Moon det?
Jag antar att han skämdes för att berätta att han hotade mig.
Hotade han dig?
Han sa att jag borde fortsätta sagokursen,
annars skulle han inte göra nåt jag bad honom om.
Han blängde på mig och gav mig ett ultimatum.
Varför gjorde han det?
Jag antar att han vill träffa dig även när han jobbar.
Det är nåt jag vill fråga dig.
Känner du
möjligtvis vår patient, fröken Park Ok-ran?
Park Ok-ran?
Jaha, hon.
-Känner du henne? -Ja.
Hon tar min kurs.
Vad är det med henne?
Jag undrade bara om hon gillade kursen.
Om du känner dig yr eller har svårt att somna
efter du tagit medicinen…
-Öppna munnen. -…säg då till.
Rulla tungan så här.
Tack så mycket, bror,
för att du inte berättade för fröken Park.
Jag har inte bestämt mig än.
Du förstår, A-reum och jag
lovade varandra att vi skulle vänta tills vi skrevs ut.
Vi måste följa reglerna.
Vi fokuserar på att bli bättre så att
vi kan skrivas ut och älska varandra
så mycket vi vill.
Det gläder mig.
Din beslutsamhet är det viktiga.
Men det är svårt.
Till skillnad från dig är jag inte den patienten.
Det vore bättre om jag aldrig såg henne.
Jag ser henne varje dag och det gör mig galen.
Jag säger åt mig själv att inte titta på henne.
Men jag tänker på henne även när jag blundar.
När jag ser henne
vill jag röra henne.
När jag ser henne le med en annan kille
blir jag så förbannad.
Skönheten och odjuret skrevs av
Jeanne-Marie Le Prince de Beaumont, en fransk författare på medeltiden.
Först när historien blev till en animerad film
-blev bilden av… -Hjärnan säger att jag inte borde,
men jag kan inte sluta titta på henne.
-Historien sägs lära oss -Och mitt hjärta
-att aldrig döma nån -kan bara följa mina ögon.
bara efter deras utseende.
Det gör mig galen.
Men det är vad vuxna vill säga till barn
för att disciplinera dem.
Skönheten och odjuret är en berättelse om Stockholmssyndromet.
Odjuret lever ensam i slottet på grund av en förbannelse.
Han håller en kvinna som heter Belle gisslan i slottet
och manipulerar offret. Det är vad historien handlar om.
Handlar det inte om en godhjärtad kvinna
som blir inlåst i ett slott istället för sin far,
och hjälper odjuret ta bort förbannelsen
för att hon blir kär i honom?
Odjuret är oftast självisk och hård mot Belle.
Att göra nåt fint nån gång ibland
och titta på henne med ett svagt leende
räckte för att göra intryck på den naiva damen, Belle.
"Ja.
Odjuret är ensamt. Jag borde omfamna honom med min kärlek.
Bara jag kan förändra honom."
Men Belle hade vanföreställningar.
Korrekt.
Nej!
-A-reum! -Skönheten och odjuret
är ingen grov historia om hur odjuret manipulerar offret.
-Vad är det då? -Odjuret
förvandlas till en prins
på grund av Belles sanna kärlek.
Belles kärlek
lugnade odjurets våldsamma natur.
Kärleken
omfamnade hans sårade själ.
Det bästa man kan göra som människa,
det är…
…ren kärlek.
Jag spyr snart.
Drogerna börjar ta slut. Tog du din medicin?
Kärleken
omfamnade hans sårade själ.
Kärlek?
Det är en blomma
Jösses.
Det här är ett konstverk.
Hej!
Hej.
Väggmålningen gör rummet ljusare.
När lärde du dig att måla så bra?
Jag föddes med begåvningen. Det är en naturbegåvning.
Jag behövde aldrig lära mig det.
-Du föddes med den. -Ja.
Jag avundas de som kan rita eller måla bra.
Ja.
Får jag måla en liten blomma här?
Nej! Rör den inte.
Rör inte min borste. Rör inte min väggmålning.
Okej. Jag rör den inte.
-Okej. -Jag rör inget av det här.
Det är en blomma
Även om det blommar i bergen
-Det är en blomma -Vad lyssnar du på?
Det är en blomma
-"Bara blommor"? -Ja.
Jag älskar den låten.
Även om den blommar i bergen
-Det är en blomma -Det är en blomma
Även om den blommar på fältet
-Det är en blomma -Det är en blomma
-Även om den blommar på fältet -Även om den blommar på fältet
-Det är en blomma -Det är en blomma
-Den låten, eller hur? -Ja.
När du är klar med det här,
vill du följa med och titta på blommor?
Visst.
Jösses, den här är otroligt.
Du är fantastisk.
Tack.
Kommer fröken Lee A-reum att klara sig?
Hon gick med på att träffa honom.
Herr O är där inne med henne, så vi får se hur det går.
Jag hörde att han slog henne.
Varför besöka henne när de är skilda? Han skäms inte.
Hur som helst, fröken Lee är för snäll.
Varför träffade hon honom ens?
De gick i mellanstadiet ihop.
De har känt varandra i över halva sina liv
om vi inkluderar de tre år de var gifta med varandra.
Det är nog svårt att klippa banden.
Det är därför manipulering är läskigt.
Fröken Ko hade rätt.
A-reum! Vänta, A-reum!
A-reum.
Släpp.
Besök mig aldrig igen.
Jag är ledsen för allt.
Vi börjar om.
Jag lovar att vara snäll mot dig.
Jag blir inte lurad igen.
Det är redan över mellan oss,
och jag tänker börja om när jag är ute.
A-reum.
Tänk på när vi var lyckliga ihop.
Om jag… Om jag slår dig igen
skär jag av mig handen. Jag menar det verkligen.
Jag gillar nån.
Va?
Vad fan pratar du om?
Jag ska bo med honom när jag blir utskriven,
så gå vidare i ditt liv.
Träffar du redan en jävel?
-Du gör mig illa. Släpp! -Din lilla…
Jösses. Förlåt.
Jag trodde att du var soptunnan.
Fröken Ko!
Jag är verkligen på ett psykiatriskt sjukhus.
Det är fullt av galna subbor.
Du kanske också ska checka in?
Din galna jävel.
Jösses…
Upp med dig.
Upp, sa jag. Tänker du inte resa dig?
Herr Moon!
-Ett ögonblick. -Nej…
Gang-tae! Sluta.
Du borde inte göra det här.
Sluta.
Vad gör du?
Det räcker. Sluta.
Nej! Herr Moon.
Gör det inte.
Snälla…
Slå honom inte. Nej. Du borde inte slå honom.
Slå honom inte.
Är du okej?
Nej.
Det gör ont.
Vad ska du göra?
Tekniskt sett är det självförsvar…
Nej, det är inte…
-Det är övervåld… -Oavsett anledning,
så slog en vårdare till en besökare och han borde straffas.
Om inte A-reum hade ingripit kunde det ha blivit mycket värre.
Det handlar inte bara om herr Moon
-utan sjukhusets ära… -Du hörde henne, va?
Försök att rättfärdiga dig själv.
Förlåt. Min bror…
Förlåt. Min bror… Förlåt, jag…
Jag är den äldre brodern, så jag ska prata med honom.
Du borde ha tolererat det. Varför gjorde du så?
Räknade du tyst i huvudet till tre eller inte?
Du borde ha räknat till tre.
Jag tar vilket straff som helst.
Att sparka dig är nog att gå för långt.
Men att tillrättavisa dig räcker inte.
Jag får väl stänga av dig.
Och du får inte betalt när du är avstängd.
Okej.
Packa dina saker.
Tar du droger? Eller är du full?
Varför slog du honom? Han kommer stämma dig.
Varför gjorde du det?
Du är bra på att hålla det inne.
Hej då.
Gang-tae.
Ska du verkligen gå? Bara så där?
Kan du inte be om ursäkt
och säga att det var ett misstag?
Det var inte…
…ett misstag.
Herr Moon.
Du var så cool.
Du äger!
Åh nej. Allt är på grund av den idioten.
Gang-tae, kom tillbaka snart, okej? Vi väntar på dig.
Herr Moon…
Varför ler han?
Nej, det gör han inte.
Han blev avstängd. Han gråter nog snart.
Nej. Jag såg honom bara le.
Okej då. När det ser ut som om du vill rymma
sticker jag med dig där och då.
OK PSYKIATRISKA SJUKHUS
Jag
blev avstängd.
De betalar mig inte under min avstängning
och jag kommer nog att bli stämd.
Allt är så rörigt.
Du sa tidigare
att du kommer rymma med mig
när jag vill.
Jag vill
resa med dig.
Nu.
Vi åker.
SÄRSKILT TACK TILL CHOI DANIEL FÖR GÄSTFRAMTRÄDANDET
Du tämjer mig.
Ko Mun-yeong!
Jag måste vara galen.
Är det här avvikelsen du har drömt om?
Jag kan inte komma hit med Sang-tae.
Jag gör saker jag normalt inte skulle göra
på grund av dig.
Varför svarade du inte?
Tänk om hon inte är död?
Tänk om hon bara försvann?
Vem gillar du mest? Mig eller Ko Mun-yeong?
Jag vill inte att du ska tillbringa hela livet
med att ta hand om din bror.
Undertexter: Sara Terho