PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
„Můj brácha…
Já chci, aby brácha umřel!“
Já chci,
aby brácha umřel!
„Já chci, aby brácha umřel!
Já chci, aby brácha umřel!“
To jsi řekl.
Říkal jsi to mámě každý den. Chtěl jsi, abych umřel.
Proto jsi mě tehdy strčil do řeky.
Volal jsem o pomoc.
Volal jsem… Prosil jsem o pomoc,
ale ty jsi utekl.
Nechal jsi mě samotného ve vodě a utekl.
Chtěl jsi, abych umřel. Každý den…
- Určitě jsi mě chtěl zabít. - Ne…
Všichni.
Poslouchejte!
Chce zabít svého staršího bráchu!
- Ne! - Poslouchejte!
Ne…
Chce zabít svého staršího bráchu!
Poslouchejte!
On…
- Chce zabít svého staršího bráchu! - Ne…
Poslouchejte. Chce zabít svého staršího bráchu!
Sang-tche. Znáš příběh o Králi s oslíma ušima?
Chce zabít svého staršího bráchu!
Poslouchejte, všichni!
On… Chce…
Poslouchejte.
Všichni poslouchejte!
Chce zabít svého staršího bráchu.
Ne…
- Poslouchejte všichni! - To není pravda.
- Můj brácha mě chtěl zabít! - To není pravda.
Ne, Sang-tche. To není pravda.
KAPITOLA 10: O DÍVCE, KTERÁ LHALA
POD SEDATIVY NERUŠIT
Usnul?
Ano.
Dostal sedativa a usnul.
Nechcete ho u nás chvíli nechat?
Nemluvím o hospitalizaci.
Jen na něj dočasně dohlédneme.
Dobře.
Bude nějakou dobu spát.
Běž ven na čerstvý vzduch.
Kam jdeš?
Kam až chceš dojít?
Bolí mě nohy.
Kang-tche!
Říkala jsem, ať se ke mně neotáčíš zády.
Můžeš si za to sám,
že máš tak široká ramena.
Nemáš hlad?
Jen dvě zastávky odsud
- vaří skvělý udon. - Ko Mun-jong.
Nechoď za mnou.
Půjdeme ruku v ruce, budeme spolu.
Běž domů.
Musím být se svým bráchou.
Neudělal jsi nic špatně.
Tvůj bratr měl jen smůlu
a spadl do řeky.
Kang-tche! Pomoc!
Kang-tche!
Byl jsi zbabělec, ale nebyl jsi zákeřný.
Utekl jsi, ale nakonec
ses vrátil a zachránil mu život.
Jsi nevinný.
Utekl jsem,
protože jsem vážně chtěl,
aby umřel.
Sang-tche to ví.
Stejně
jako ty.
Co o mně víte?
Kdo si myslíte, že jste?
Pokrytče.
Rozhodně nejsem nevinný.
Takže
obětuješ celý svůj život
svému bratrovi, abys odčinil své hříchy?
Proč
jsi mě tehdy…
zachránila z řeky?
Měla jsi mě nechat umřít.
Kdybych tehdy umřel,
nemusel bych takhle žít.
Volal jsem ho.
Ale on odešel.
Opustil mě.
Nechal mě samotného
a odešel pryč.
Chtěl zabít svého bráchu.
Prý ho strčil do řeky.
Nemůžeme soudit knížku podle obalu.
Už chápu,
proč mi jeho úsměv naháněl hrůzu.
Bylo mi to jasné.
- Co? - Koukalo
mu to z očí.
Dokázal by někoho zabít.
- Ale je fešák. - Neposlouchej ji. Kecá.
Jo, vážně je.
A co, že je fešák?
Ty šílená šamanko!
- Čong-tche! - Sleduj!
Bože!
Otři si obličej.
Pan Ču Čong-tche
to s hasicím přístrojem umí.
Asi dřív býval hasič.
Má se tím hasit oheň, ne lidi.
Neslyšeli jste, co říkal?
Můžeme si za to sami.
Musíme dávat pozor na to, o čem mluvíme.
Nebudeme mluvit o panu Munovi.
Bože.
- Paní Paková. - Ano?
Tady jsou záznamy ze sezení s paní Pak Ong-nan, jak jste chtěla.
Výborně, díky.
Proč vás najednou tak zajímá?
Poslední dobou trpí výraznými změnami nálad.
A její afekt se liší od normálu.
AFEKT: EMOČNÍ REAKCE
Chtěla jsem se podívat, jestli to má nějaký důvod.
PORADNA
Líbí se vám v nemocnici?
Mám otázku.
Prosím.
Vážně ho chtěl zabít?
Prosím?
Chtěl náš ošetřovatel zabít bratra?
Ne. Domnívám se, že šlo jen o nedorozumění.
Paní Paková.
Proč myslíte, že Othello…
zabil svou ženu?
Kvůli nedorozumění.
Nesu ti tvou tašku.
Sang-tche, spíš?
Nemáš hlad?
Působí to tu prázdně, že jo?
Až se uvolní pokoj, převezu tě jinam.
Kdybys chtěl jít domů…
Ne, nechci jít domů.
Dobře, zatím můžeš zůstat tady.
Řekni mi, kdybys něco potřeboval.
Ano?
Je celý den nedostupný.
Já se z toho zblázním.
Není jediný, kdo si prošel nervovým zhroucením.
Měla bych jít?
Mun-jong nijak nepomůžeš.
Ne, mluvila jsem o Mun Sang-tchem.
Hele.
Kdo ví, kdy začne psát další knížku,
když se zapletla do jejich sporu.
Ale ty se bojíš o staršího bratra?
To snad ne!
Tobě fakt jde jen o peníze.
Co jsi to řekl?
Dostal jsi příznačné jméno.
„Sang-in“ znamená obchodník! Jde ti jen o peníze!
V tom případě máš ty pořád jen smůlu.
Moji rodiče zaplatili na úřadě 300 000 wonů za moje jméno.
Mě pojmenoval praděd, který bojoval za nezávislost naší země!
Nechte toho.
Jsem bez sebe strachy, jestli je můj kamarád ještě naživu.
Ale tobě jde jen o prodej knížek.
Kdyby ho Ko Mun-jong nevytáhla na výlet,
nic takového by se nestalo.
Na tango musí být dva.
Jel s ní, protože sám chtěl.
Nechal tu bratra samotného
a strávil noc s Mun-jong.
Vsadím se, že s ní měl postranní úmysly.
Nechte toho, vy dva.
Za všechno může Ko Mun-jong!
Mun Kang-tche je mazanej všivák!
- Vážně? - Cože?
- Děláš si srandu? - To určitě.
Bože. Ty jsi posiloval?
Pojďme jíst.
- Jistě. - Jistě.
Honí se jim hlavou spousta věcí.
Ale snad nezapomínají jíst.
POD SEDATIVY NERUŠIT
Sang-tche.
Proč jsi mě tehdy zachránila z řeky?
Měla jsi mě nechat umřít.
Idiot jeden.
Proč tam jen sedí a nejde dovnitř?
Být autista znamená zavřít dveře do světa.
Kang-tche
čeká, až je Sang-tche otevře první.
Je jako lapený duch.
Nemůže jít za tebou.
Ale nemůže ani odejít.
Je jako lapený duch.
Vsadím se, že tam je teplo.
Musí ti to vadit, že?
Počkej.
Jak dlouho umíral korunní princ Sado
v bedně na rýži?
Nevzpomínám si, jestli umřel
hlady…
nebo umřel horkem.
Vy dva bratři
jste extrémně tvrdohlaví.
Vezmu tvého bratra nahoru.
Tak vylez ven na čerstvý vzduch.
A běž do koupelny.
Bože.
Dejte si.
Když nemáte hlad, tak je tohle nejlepší.
Znáte trojnohý běh?
Jak běží pár, který má k sobě přivázanou jednu nohu.
Zkoušel jsem to několikrát se synem na sportovní akci.
Vždycky jsem spadl jako první.
Nikdy jsme nedoběhli do cíle.
Přijde mi, že s bratrem běžíte tentýž závod.
Myslíte,
že se vzájemně brzdíme?
Ne.
Spoléháte na sebe.
Pokud jeden zůstane stát, když ten druhý spadne,
nikdy nespadnete oba.
Snažte se zůstat stát.
Kdo ví?
Sang-tche vám může jednou pomoct.
Myslel jsem,
že Sang-tche na všechno zapomněl.
Nikdy se o tom dnu nezmínil.
Myslel jsem, že ho vymazal z paměti.
Chtěl jste tomu věřit.
Ale mnoho autistů má opravdu dobrou paměť.
Snaží se svým emocím vyhýbat,
nebo je vyjadřují jinak v porovnání s námi.
„Vyhýbat“?
Neměl byste se tomu vyhýbat. Čelte jim.
Vraťte se do práce.
Bývalý manžel I A-rum mi řekl,
že nebude podávat žalobu, když jsem mu lehce vyhrožoval.
Suspendoval jsem vás na pár dní,
takže tím je to vyřízené.
- Je to vážně… - Potřebuju vás zpátky,
protože váš zástup je příšerný. Měl bych ho vyhodit.
To bolí!
Paní Paková! Slečno Namová!
Přestaň, Čong-tche. Neměl bys kousat lidi.
Nejsi pes ani krokodýl.
- Už dost, prosím. - To stačí.
Vážně to bolí! Pusťte mě!
Pane Mune.
Kang-tche.
Nechtěl si vzít léky.
Je pacient. Měl by je brát.
Nemůžeš pacienty nutit brát léky.
Udělal to schválně.
Chtěl, abych mu dal prsty k puse a kousl mě.
- Proč to udělal? - Nevím.
Prý za to můžu já.
Protože jsem všem vyprávěl, že se ty a slečna Koová budete brát…
Měl jsem ti zašít pusu, ne ruku.
ČE-SU
Tak taková je neopětovaná láska.
Když jsi mi nebral telefon,
tolik jsem se bál, až jsem se naštval.
Ale když tě vidím, nemůžu se na tebe zlobit.
Varoval jsem tě, ne?
Ať se od Ko Mun-jong držíš dál.
Ať nezapomínáš na jizvu, kterou ti udělala.
Če-su.
Já…
probudil jsem se ze snu.
Měl jsem se soustředit na bráchu.
Ale nechal jsem se unést.
Neměl jsem to dělat.
Nechal jsem se unést.
Bože.
Přivezl jsem všechno, co máš rád.
Jez, dokud je to teplé.
Vypadá to úžasně.
Krásně to voní.
Sakra.
Nesmím nechávat restauraci tak dlouho zavřenou.
Měl bych se vrátit a prodat hodně pizz.
Nemám žádného brigádníka.
Měl bych radost, kdybych se vrátil
a krabice byla prázdná.
KO MUN-JONG
KANG-TCHE
PSYCHIATRICKÁ NEMOCNICE OK
Vypadáš hrozně unaveně.
Vypadáš jako vymačkaný citrón.
- Co tady děláš? - Dlouho jsi nepřijel domů,
přivezla jsem ti spodní prádlo.
Slipy, boxerky, tanga i krajku.
Nevím, co nosíš, tak jsem vzala všechno.
Pojď za mnou.
- Musím… - Zprávu udělám za tebe.
Ahoj, lidi.
Vidíš? Chodí spolu, ne?
Přinesla mu spodní prádlo,
je to úplně jasné.
„Vražda čarodějnice ze západu,
napsala To Hui-dže.“
MALÝ BRATR ZABIJE SVÉHO VELKÉHO BRATRA
Přemýšlela jsem nad tím
a bude to tak nejlepší.
Přestaň předstírat, že jsi rukojmí.
„Rukojmí“?
Nechci, abys strávil celý život
péčí o svého bratra.
Vím, že chceš žít se mnou.
Chceš mě držet v náručí
a užívat si se mnou.
Ne.
Tvoje ústa mohou lhát.
Ale tvoje oči
rozhodně ne.
Já…
probudil jsem se ze snu.
Prosím?
Je to má chyba.
Měl jsem se…
soustředit na bratra.
Měl pro mě být všechno.
Ale ty jsi mě rozptýlila.
Neměl jsem tě zastavovat.
Měl jsem odejít, když jsi začala mluvit o osudu.
Náš vztah…
je prokletý.
Přestaň s tím.
Řekl jsi, že se kvůli mně usmíváš.
Nemůžeme být prokletí.
Udělej mi laskavost.
Odejdi
z mého života.
Slíbil jsi, že mě neopustíš.
- Byla to… - Jo.
Byla to blbost.
Poprvé v životě jsem se bavil, nechal jsem se
unést a něco plácl.
Můj brácha
je sám o sobě číslo.
Mám dost starostí s ním, tak prosím…
Prosím…
Přestaň mi dál ničit život.
A odejdi.
Lžeš.
Vzpomínáš, co jsi mi řekl?
Když jsem tě posílala pryč,
tak podle tebe jsem tě prosila, abys neodcházel.
A myslím, že chceš,
abych s tebou zůstala
a neopouštěla tě.
Neodcházej.
Ne.
Pro mě jsi byla
jako petarda.
Jednorázová věc.
Pobavil jsem se a je čas,
abys zmizela z mého života.
Nejsem petarda! Jsem bomba!
Po výbuchu nezmizím.
Vybouchnu a vezmu s sebou všechny!
Zůstaň tam, dokud se dveře neotevřou.
„Dokud se neotevřou“?
Copak jsem kamenná socha?
Tvou hlavní povinností je zajistit, aby byl spisovatel spokojený.
Tak si to přijďte udělat sám.
Jak se opovažuješ? Já jsem zaneprázdněný,
ale ty nemáš co na práci.
Jestli se ke mně budete chovat jako k nule,
tak dám radši
- výpověď. - Bože.
- Ču-ri. - Haló?
Pane I?
Doufám, že zbankrotuješ.
Už se stalo.
- Jedete do práce? - Ano.
Tak pojďte. Svezu vás.
Je to jen kousek autobusem.
- Dojezte snídani. - Ne, už mám dost.
Jen to uklidím.
Stejně mám před schůzkou čas,
tak vás odvezu.
Dovolte mi vás svézt.
Zkusím něco pustit.
Jedete dnes někam?
Musím do Soulu na seminář pro knižní vydavatele.
Musím lidem z branže dokázat,
že s I Sang-inem musí počítat.
A říkal jsem si, že udělám i nějaký byznys.
Je to veterán.
Co se děje?
Proč se oba zbláznily?
Hej.
- Myslím, že je zapnuté topení. - Prosím?
Topení.
Sakra, v tomhle horkém počasí? Co se to s tím autem děje?
Budeme v pořádku, že?
Ano, jistě. V jízdě to
nijak nebrání…
Opatrně, Ču-ri.
Dobře ji dovezte, pane.
Ideální příležitost s ní být o samotě.
Peněženka. Ne, moje peněženka!
Stůjte!
Mami?
To je máma.
To je Tulliho máma. Brachiosaurus.
- Ahoj! - Ahoj. No páni!
Brachiosaurus. Je obrovský!
Tulli je ceratosaurus. On je ceratosaurus.
Podívejte.
Je to masožravec.
A Tulliho máma… Tulliho máma.
Podívejte.
Tulliho máma je brachiosaurus, býložravec.
Mají nozdry na vrcholu hlavy. To je jeden z jejich hlavních znaků.
Počkat.
Jsou to matka a syn. Jak můžou být rozdílné druhy?
To je… To je dobrá otázka.
Tulliho narození je opředeno tajemstvím.
- Vážně? - Ano.
Tulliho máma je nevlastní.
Není opravdová. Není opravdová máma.
Tulliho skutečná máma ztratila vejce, než se vylíhnul.
Tahle brachiosauruska našla vejce, vyseděla ho
a sama Tulliho vychovala.
Tuhle teorii vymysleli fandové kreslených seriálů.
Takže byla dobrá máma, i když nebyla opravdová?
Jo. Všechno falešné je špatné,
ale mámy jsou vždycky hodné.
Byla vaše máma taky hodný člověk?
Byla hodná na mě, ale zlá na Kang-tcheho.
Tulli…
Tady.
Přestaň na jídlo zírat a pusť se do něj.
Dobře.
Moc děkuji.
Člověk by měl prý být milý na ty, které nenávidí.
Já s tím rčením naprosto souhlasím.
Nesnáším tě.
Proto jsem ti uvařila tuhle hostinu.
Odmítl jsi moji dceru
a teď jsi blázen do jiné holky.
Jak bych tě mohla mít ráda?
„Mám jim říct, ať se vystěhují?
Když ho neuvidí, rychleji zapomene a může se posunout dál.“
Neustále se ptám sama sebe.
Máme se odstěhovat?
Myslím,
že bych nedokázala klidně spát, kdybych vás vykopla. Takže ne.
Vezmu Sang-tcheho dnes domů,
tak se koukej dát dohromady.
Díky.
Nemusíš mi děkovat.
Když už nebudeš můj zeť,
mohl by ses mi narodit jako syn v příštím životě.
Budeš hodný kluk celý život a tím mi to splatíš.
Ale já se nechci znovu narodit.
Nedělej potíže.
A už jez, ano?
Brachiosaurus.
Nemá slzičku.
Ale budu jí říkat „Fňuk bez slziček“.
Fňuk bez slziček.
Mám radost. Mám takovou radost.
Přijdeš dnes domů?
Přijď na večeři.
A udobři se se Sang-tchem.
Pořádně se najedl a dokonce
si dlouho povídal s paní Pakovou.
Takže se už nezlobí, ne?
Pacientům často říkáme:
„Aby byli vaši blízcí šťastní, musíte nejprve
najít svoje vnitřní štěstí.“
Sobeckost není vždycky na škodu.
Když je stresu moc, mysli na své vlastní štěstí.
To je v pořádku.
Můžu…
tě tedy…
požádat o sobeckou laskavost?
TULLI, MALÝ DINOSAURUS
Přijď hned domů, nebo smažu všechny kazety s Tullim.
JESTLI NEPŘIJDEŠ DOMŮ, BUDEŠ MÍT PRŮŠVIH
Do háje. Zase mě ignoruje.
Mám horečku. Je mi hrozně zle.
Přivez mi léky, prosím.
Sakra. Pořád mě ignoruje.
Umírám hlady…
Tohle tu bylo.
Sang-tche zůstane nějakou dobu u nás doma.
Mám přinést pár nezbytností.
„Doma“?
Takže tohle nebyl jeho „domov“?
HOVĚZÍ MALA S RÝŽÍ
MALÝ BRATR ZABIJE SVÉHO VELKÉHO BRATRA
Sang-tche, jdu dovnitř.
Sang-tche.
Budeš se mi vyhýbat?
Odpusť mi, prosím.
Omlouvám se.
Za co?
Za co se omlouváš?
Proč se omlouváš?
Že jsem utekl,
když jsi spadl do vody.
A že jsem chtěl,
abys umřel.
To bylo moc ošklivé.
A že jsem chtěl…
Že jsem chtěl
mít normálního bráchu jako ostatní děti.
Že jsem si to často přál.
Prostě… za všechno.
Omlouvám se za všechno.
Promiň.
Odpusť mi.
Promiň.
Moc…
Moc se omlouvám.
Neopouštěj mě.
Neopouštěj mě, Sang-tche.
Za všechno se omlouvám.
Neopouštěj mě.
Promiň.
Neopouštěj mě.
Mrzí mě to.
Moc mě to mrzí.
Promiň…
Nebreč.
Omlouvám se.
Nebreč.
Odcházím.
Večeřela jsi něco?
Nenabídnu ti jídlo, ale mám víno.
Přijela jsem autem.
A co jako?
Fajn, vezmu si taxíka.
Už se mě nebojíš?
Bojím.
Bojím se tě
a nenávidím tě.
Taky ti závidím.
Jsem tvůj velký bráška.
Přesně tak.
Já jsem tvůj malý bráška.
Jsi můj.
Mun Kang-tche patří Mun Sang-tchemu.
Ano.
Jsem jen tvůj.
Mám tě rád.
Známe se teprve jeden den,
ale už tě mám tak rád.
Moc tě mám rád.
Sladké sny.
Taky tě mám rád, Sang-tche.
Ty máš ale splávek.
Chci ti dát facku.
- Co? - Chci ti dát pořádnou facku!
Víš,
ty jsi ta největší mrcha
v celém vesmíru.
Když jsme byly malé,
naočkovala jsi moje kamarády
a udělala ze mě odpadlíka.
Pak jsi mi ukradla kluka, kterého chci.
Máš radost, že jsem zůstala úplně sama?
Věděla jsi, že nic nemám, ale přesto jsi mi ho ukradla.
Máš radost? Ty mrcho.
Ty odporná mrcho.
Jsi tak zlá!
- A ty roztomilá. - Přesně tak.
Jsem prostě kus.
Ale i když jsem kus,
proč má Kang-tche oči jen pro tebe?
Protože jsem hezká?
Trhni si.
Ty jedna…
Raz, dva, tři.
Usměj se. Nebreč.
Usměj se.
Ču-ri!
Mun-jong!
Ču-ri?
- Ču-ri, probuďte se. - Co? Sakra.
Je jen opilá, že jo?
Neříkej, že jsi ji praštila.
Chtěla jsem,
ale stihla omdlít dřív.
Kolik toho vypila?
Nevypadá dobře, měl bych ji odnést.
Tobě se líbí?
Jo.
Líbím se ti víc já, nebo ona?
Co je to s tebou? Děsíš mě.
Odpověz. Kdo se ti líbí víc?
No…
Líbíte se mi obě, svým způsobem.
Na to jsem se neptala.
Kdo je první a kdo je druhá?
Mun-jong.
Když mluvíš o lidech,
nemluv o nich jako o číslech.
Ostatních si můžeš vážit
různým způsobem.
Vezmi si třeba žlutou barvu,
je jasná žlutá, hořčicová a vybledlá.
Jedna barva může mít několik jmen podle svého odstínu.
To stejné platí pro lidské city,
jako je láska.
Náklonnost, nenávist,
láska, přátelství a chtíč.
Jsou jako duha.
Ale když je smícháš dohromady,
jsou černé jako uhel.
Asi sis zvykla s klukama žít.
Ale jak se cítíš teď, když jsi sama?
Já se…
nudím.
Mívám záchvaty podrážděnosti
a je mi v noci zima.
Mám často hlad.
Takové emoce se dají vysvětlit jediným způsobem.
Víš jakým?
Schází ti.
Schází mi.
Kde mám telefon?
Můj telefon.
Kam se poděl?
Sakra, kde je?
- Můj telefon… - Tady máš.
Díky.
Doufám, že jsem včera neprovedla nějakou blbost.
Vůbec ne.
Dvakrát jsi pozvracela rachotinu pana I,
ale alespoň se auta konečně zbaví,
nic si z toho nedělej.
Dáš si?
AUTOBUSOVÁ ZASTÁVKA
Co tvůj žaludek?
- Prosím? - Nemáš kocovinu?
Ne.
Proč se mnou teď mluvíš tak nenuceně?
Prosím?
Konečně jsem venku.
- Kde je Ču-ri? - Postarám se o ni.
V kufru je pár věcí.
Tak fajn, Ču-ri.
Tak šup.
Mun Kang-tche.
No tak, Ču-ri. Jdeme domů.
Kolik toho vypila?
Ty jeden…
To stačí, žádné další nadávky, prosím. Jinak mi už upadnou uši.
Poslal jsi mě tam schválně, viď?
Abych se usmířila s Ko Mun-jong.
Bál ses, že tam bude sama opuštěná.
Proto jsi mě tam poslal?
Trhni si.
Copak nevíš, co k tobě cítím?
Víš, nebo ne?
Ticho, prosím. Nechceme probudit sousedy.
Říkala jsi, že když je stresu moc, mám myslet na sebe.
Ty… myslíš, že jsem nějaká měkkota?
Mimochodem, proč se mnou mluvíš tak nenuceně?
Hej!
Já a Mun-jong jsme kamarádky.
Jo?
Tak proč s ní mluvíš tak… „Hej!“
Proč na ni mluvíš takhle,
ale se mnou mluvíš tak uctivě?
Co to má bejt? Pitomče!
Mluv se mnou normálně.
A koukej mě poslouchat!
Dobře.
Díky.
Není ti dobře?
To nic. Jsem jen unavený.
KO MUN-JONG
Je hroznej hic. Proč nezapnou klimatizaci?
Taky ti je teplo, ne? Jsi úplně mokrej.
- Jo, je celkem teplo. - Počkej.
Bože, ty úplně hoříš. Jsi jako topení.
Je ti zle?
To bude tím teplem.
Bože.
Hned jak zvedneš telefon, tak jsi mě zasypala nadávkami.
Asi jsi čekala na hovor od někoho jiného.
Mun-jong.
Zvu tě dnes na večeři do nóbl restaurace.
Dáme si dobré hovězí.
Pořádný steak. Už jsme dlouho nikde nebyli.
„Proč“? Jak to myslíš?
Dnes
je ten den, víš? Ten den.
Má rád maminku?
Tulliho maminku.
Dala jsem mu ji jako dárek.
Díky, že jste za ním byla.
Věděl jsi to?
Tulliho maminka nebyla jeho vlastní.
Sang-tche to neříká každému.
Se Sang-tchem jsme se celkem sblížili.
Mimochodem,
zná se s pacientkou Pak Ong-nan?
Ne.
Proč se ptáte?
Jen mě to zajímá.
Sleduj ji během směny.
Poslední dny je nestabilní.
VRAŽDA ČARODĚJNICE ZE ZÁPADU
Myslím, že se záměrně snaží vyprovokovat ostatní pacienty.
Ta písnička.
Broukala jste si tu písničku?
Proč?
Zabiješ mě znovu?
Chcípni. Chcípni už!
Proč to děláš?
Pomoc!
- Už mi neutečeš, ty zrůdo! - Pomoc…
Pomoc!
- Chcípni! Ty zrůdo! - Pomoc!
- Pane Ko! - Pusťte mě!
Pusťte mě! Musím ji zabít!
Jinak umřu!
- Uklidněte se! - Říkal jsem, že umřu!
Uklidněte se, prosím.
- Uklidněte se! - Umřu, když ji nezabiju! Umřu!
Musím ji zabít!
Musím tu ženskou zabít.
Ten den jsem měl zabít i Mun-jong.
Všechny zrůdy musí umřít!
Ne!
Vaše dcera není zrůda.
Není zrůda.
Když ji nezabijete,
umřete.
Takže vy jste si jen četla.
A pan Ko k vám přišel a začal vás škrtit?
Bezdůvodně?
Ano, přesně tak.
Nazval mě
zrůdou.
Zrůdou.
Šílenej dědek.
Mám
ho prostě zabít?
Takže Pak Ong-nan
vyprovokovala Ko Te-hwana broukáním „Oh My Darling, Clementine“.
Pak ji Ko Te-hwan
nazval zrůdou a chtěl ji zabít.
Už mi neutečeš, ty zrůdo!
Zrůdo obvykle říká
své manželce, To Hui-dže.
Takže
si myslíte, že si Pak Ong-nan spletl se svou ženou?
Buď ví hodně
o To Hui-dže, nebo…
Pak Ong-nan ve skutečnosti může být To Hui-dže.
Co vás sem přivádí?
Říkala jste,
že můžu přijít na večeři.
Ano, to je pravda. Na co máte chuť?
Všechno nejlepší.
Asi musíte něco slavit,
chtěla jste polévku z mořských řas,
takže máte narozeniny.
Berte to jako dárek k narozeninám.
Dejte si.
Chutná vám?
Není to špatné.
To mě těší.
Tak já půjdu.
Nech mě na pokoji. To je hrůza.
Bože, to je…
Ignorovala jsi moje hovory i zprávy.
Proč sakra
večeříš zrovna tady?
Říkal jsem, že tě pozvu…
V polévce je hovězí.
Všechno nejlepší, slečno Koová.
Chtěla bych slečně Koové zazpívat písničku.
Tak prosím.
Všechno nejhorší,
ty ošklivá…
Prosím?
Sakra. Ta byla poslední.
Dám ti něco mnohem lepšího.
Překvapení. Všechno nejlepší.
Na tom přívěsku jsou dvě spojená srdce,
byla to jasná volba.
Naše spojená srdce.
Přesně pro nás, nemyslíš?
Ty píšeš knihy, já je prodávám.
Skvěle ti sedí.
Záříš. Jsi naprosto okouzlující, Mun-jong.
Tímhle mě chceš přinutit, abych začala zase psát, že?
Beru na vědomí. Když na mě tlačíš, tak půjdu.
O čem to mluvíš?
Mun-jong.
Kam to…
Zůstaň tu.
Sang-tche, Mun Sang-tche! Otevři, kámo!
To jsem já. Otevři dveře.
Ne, nemůžu…
Když mě nepustíš dál, vyrazím dveře.
Ne, to ne. Nevyrážejte dveře. To ne.
Měl bych… Měl bych zavolat policii. Jaké má číslo?
Myslím to vážně, mám motorovku.
Bože. Na 112 nahlásím požár.
Na 158 nahlásím špiona.
- Zločin nahlásím… - Dám ti jen tři vteřiny.
Být tebou, tak otevřu.
- Raz. - Ne…
Dva.
- Tři! - Ne!
Nerozbíjejte dveře.
ZVUKOVÉ EFEKTY MOTOROVÁ PILA
- Tady. - To je Mang-tche.
Vezmi si ho.
Už ho nechci.
Už ho nechcete?
Můžu mít Sang-tcheho
místo Mang-tcheho?
Chci Sang-tcheho.
Ten úsměv je falešný.
Ne, je skutečný. Bez tebe se nudím, kámo.
Lžete.
Přijela jsem si pro tebe.
Lžete.
Abys věděl,
mám narozeniny…
Lžete. Lžete mi.
Jako dárek chci, abys byl se mnou.
Lžete.
Jsi snad detektor lži?
Lžete. Přestaňte mi lhát!
Lžete!
Lhát se nemá. Jen zlí lidé lžou.
Lhářka. Říkala, že pojede sama.
Úplně sama.
Nejlepší kamarádi před sebou nemají tajemství,
ale oni se jeli bavit beze mě.
Nepotřebuju to.
Už karavan nepotřebuju.
Nepotřebuju karavan. Už ho nepotřebuju!
Nepotřebuju ho.
Sang-tche.
Špatný člověk
je ten, který nevěří ostatním.
Ne, tak to není. Ne.
Znáš příběh o chlapci, který lhal?
Nevypadáš dobře.
Nechceš místo léků radši kapačku?
Ne, to ne.
Tohle stačí.
Pasáček v jednom kuse lhal.
Opakovaně lhal vesničanům,
že viděl skutečného vlka.
Víš, proč si chlapec dělal z vesničanů šoufky?
Protože se nudil.
Chyba.
Protože byl osamělý.
Udělal to, protože mu nahoře v horách bylo samotnému smutno.
- Co se stalo? - Pak Ong-nan ho praštila do hlavy.
- Co? - No…
Řekla, že ztratila něco důležitého
na zahradě a poprosila mě, abych to našel.
Tak jsme vyšli ven a…
Vzala kámen a praštila ho do hlavy.
Omdlel a probudil se až teď.
A co Pak Ong-nan? Kde je teď?
Co budeme dělat? Asi utekla.
Zavolejte policii. Rychle.
- Pojď se mnou. - Dobře.
A jinak? Říkala ještě něco?
Říkala, že dnes má velmi důležitý den.
Mumlala si něco o tom, že se musí s někým setkat.
Dnes je moc důležitý den.
- Co když… - Dovolala ses?
…To Hui-dže ve skutečnosti není mrtvá?
- Co když jen zmizela? - Mune!
- Pak je jedna věc jistá. - Ne.
- Zcela určitě se vrátí… - Ne.
…za svým manželem a dcerou.
Ne!
Pasáček lhal,
protože mu bylo smutno.
Ale pak se vlk opravdu objevil,
ale nikdo mu nepřišel na pomoc.
Kdyby mu uvěřil
a přišel na pomoc byť jen jediný člověk,
chlapec nemusel zemřít.
Hodně štěstí, zdraví…
Ko Mun-jong.
Mun-jong.
Myslím…
že konečně žiju normální život.
Jsi dospělý, že?
Dospělý jako Ko Kil-dong, který může do rodiny přijmout ostatní.
- Kang-tche je můj. - Kang-tche patří Kang-tchemu.
Nebudete mít Kang-tcheho! Nikdy!
Absolvovala několik plastických operací.
Chová se zvláštně.
Chci velkého bráchu, jako jsi ty!
Kang-tche je…
Šťastný.
Kang-tche je šťastný.