‫- סדרה מקורית של NETFLIX -
‫- פרשה 12: רומיאו ויוליה -
‫רוצה טוסט? הכנתי.
‫מה תרצה למרוח על הטוסט? ‫-שום דבר.
‫בזמן שהבסטי שלי שרפה שמונה טוסטים,
‫עשיתי כביסה וניקיתי את הבית. איזה בוקר!
‫אבל אתה ישנת שינה עמוקה.
‫למה לא הערת אותי?
‫אפילו סטרתי לך כדי להעיר אותך,
‫אבל המשכת לישון ‫כמו הנסיכה ב"היפהפייה הנרדמת".
‫נסיכה.
‫אם רוצים להעיר נסיכה, צריך לנשק אותה.
‫אני נישקתי.
‫דרך אגב,
‫לא כדאי שנעניק שמות לדמויות?
‫הוא בחור ללא מודעות עצמית. ‫-אוקיי.
‫היא נסיכה חסרת רגש שהיא כמו פחית ריקה.
‫אוקיי.
‫והוא… ‫-אלה לא שמות.
‫גאנג־טה וסאנג־טה הם שמות. ‫אבל מה שאמרת זה לא שמות.
‫זה יום החופש שלי.
‫הם לא צריכים שמות. זה הטרנד היום.
‫טרנד? מה זה?
‫אתה לא צריך לדעת.
‫אם יש לכם זמן, רוצים לצאת לסיבוב אחר כך?
‫תפסיק לשאול שאלות. ‫-אני שואל רק כי אני סקרן.
‫אז אל תהיה סקרן.
‫דברי יפה לאחיך הגדול.
‫אני הבוס בעבודה. ‫-אל תנצלי את כוחך.
‫אתה יכול לאכול הכול לבד. ‫-לא. זה מגעיל.
‫תודיעו לי כשסיימתם. ‫-אל תעלה לי על העצבים.
‫מה עשיתי שעלה לך על העצבים? ‫-אני הולך לחדר.
‫אתה רוצה לריב?
‫גאנג־טה אומר שלא טוב לריב.
‫הוא אומר שצריך לעצור את הכעס. ‫-אני הולך, טוב?
‫אנחנו בפגישה עכשיו, נסי לחשוב על שמות.
‫מה אתה עושה? ‫-מתכונן לצאת לעבודה.
‫היום זה יום החופש שלי.
‫אז מה?
‫רוצה לבלות?
‫אולי נצא לסיבוב על אלברטו?
‫קיבלת סירוב ממספר אחת ‫וממספר שתיים שלך, סאנג־טה ומיס קו?
‫לכן אתה מתקשר אליי, מספר שלוש שלך?
‫שוב אתה כועס?
‫גאנג־טה, רוצה לדעת משהו?
‫מה?
‫אתה ערמומי כשועל.
‫כשאתה צריך אותי, ‫אתה מדבר איתי ברצינות תהומית,
‫ואתה נוגע לליבי ‫כשאתה מביט בי בעיניים דומעות.
‫אבל אחרי שאתה משיג את מבוקשך, ‫אתה שוכח מקיומי.
‫פרחח אנוכי שכמוך.
‫אז אתה לא רוצה להיפגש?
‫אתה מעדיף אותי או את סאנג־טה? ‫-אותך.
‫אותי או את מון־יונג?
‫אותך. ‫-בוא למסעדה.
‫לכל הרוחות.
‫"ערמומי כשועל"?
‫מיס קאנג.
‫בבקשה.
‫שמעתי שהברכיים שלך חלשות
‫כי את תמיד מבשלת בעמידה.
‫ג'ו־רי אמרה לי שהיא מודאגת מאוד.
‫בבקשה.
‫מתי אמרתי את זה?
‫אל תשכחי לקחת אחת בכל יום, למען בריאותך.
‫שככה יהיה לי טוב.
‫אין צורך. תן את זה להוריך.
‫כבר קניתי להם קופסה. היא במכונית.
‫אתן להם היום.
‫באמת?
‫אלוהים, אז כדאי שאקח אחת עכשיו
‫כתודה על המתנה היפה.
‫כמובן.
‫אתה עדיף בהרבה על הבת שלי.
‫בוא נראה. הינה.
‫אתה נוסע להוריך?
‫כן, יש איזו בעיה בבית.
‫כדאי שאלך לחדר.
‫תודה. ‫-אין בעיה.
‫שום דבר רציני. סתם איזה עניין חודשי.
‫"עניין חודשי"?
‫כן, אבא שלי שבר שלוש צלעות ואושפז.
‫אלוהים. איך? הוא בסדר?
‫אני מצטערת לשמוע.
‫הוא משקר.
‫אביו של מר לי הוא שקרן.
‫"הוא כמו אבא שלו
‫התפוח לא נופל רחוק מהעץ"
‫הממזרה הקטנה צריכה לסתום.
‫באמת שיקרת לי עכשיו?
‫העניין הוא, שבכל פעם ‫שאחד מבני דודיי מתחתן,
‫אבא שלי מקנא נורא
‫ומכריח אותי לבקר אותו בכל מיני תירוצים.
‫לצאת לכמה דייטים
‫זה המעט שאני יכול לעשות למען אבא שלי.
‫אז אתה יוצא היום לדייט?
‫כן, אני עושה את זה אחת לחודש.
‫לכן זה עניין חודשי.
‫סע בזהירות. ‫-אוקיי.
‫טוב, אתקשר אלייך.
‫הוא יתקשר?
‫הוא לגמרי הטיפוס שלי.
‫שאבקש את מספרו? ‫-לא.
‫איך הוא מניח את הסנטר על כף היד.
‫זה מטורף. תראי אותו. ‫-הוא כל כך נאה.
‫תראי את הפנים האלה. ‫-וואו.
‫מיס קו היקרה,
‫כמו שנמלים נמשכות לדברי מתיקה,
‫נשים רבות רוצות להתחיל ‫עם ידידי הבודד, גאנג־טה.
‫אז אני מבקש שתגיעי מיד לפיצרייה שלי.
‫לעזאזל, סעו כבר.
‫אני אהרוג את הנמלים האלה. זוז!
‫הינה. מוזמן לנסות את כל התוספות על הפיצה.
‫תתחיל בזו עם הדלעת. היא מתוקה כמוך.
‫זה טעים.
‫רוצה לדעת משהו?
‫כשמישהו מאוהב,
‫המוח משחרר ויטמינים
‫וגורם לאדם הזה להיראות מושך יותר.
‫"דופמין", לא ויטמין.
‫אתה משוויץ שאתה עובד בבית חולים?
‫שנינו לא זכינו לחינוך טוב. ‫אנחנו כמו שתי טיפות יין.
‫טיפות מים, לא יין.
‫כדאי שתיזהר. ‫-ממה?
‫מנשים. ‫-מה?
‫הן שמו עליך עין.
‫אבל אתה צריך להיזהר יותר
‫מהאישה המשוגעת ‫שרודפת אחרי הנשים ששמו עליך עין.
‫על מה אתה מדבר?
‫ברוכה הבאה.
‫יש לנו המון פיצה בשבילך היום.
‫אני מלאה.
‫איך ידעת שאני פה?
‫לא הייתה לך פגישה עם סאנג־טה?
‫מה זה משנה עכשיו
‫כשאתה מוקף בנמלים שחושקות בך?
‫חבל שהכנתי כל כך הרבה קרטונים.
‫תגמור את הפיצה ונעוף מהקן הזה.
‫רק התחלתי לאכול, תני לי רגע.
‫אלוהים.
‫- גינת ירק או־קיי -
‫שלום. היי.
‫שלום.
‫שלום, עץ. בוקר יפהפה, נכון?
‫הו, שלום.
‫אתם אולי נראים שונה אבל כולכם עופות.
‫אז לא לריב, בסדר?
‫אתם כל כל חמודים וטובים. אני אלך.
‫להתראות, עץ.
‫הוא כאן.
‫חשבתי שלא יחזור כי הוא כעס עליי.
‫מיס פארק.
‫רצית לדבר איתי?
‫רציתי לשאול אותך משהו.
‫כמובן.
‫למה מיהרת להיפטר ‫מהמיטה של מיס פארק אוק־ראן?
‫כי היא לא יכולה לחזור. ‫-למה את מתכוונת?
‫לעיתים רחוקות מטופלים שברחו חוזרים מרצונם.
‫ויש לנו רשימת המתנה ארוכה.
‫בואי לא ננהג כך עם מיטתו של מר קו דה־ואן.
‫ואל תעבירי אותו להוספיס.
‫נניח לו להישאר כאן.
‫כן, כבר אמרתי לצוות.
‫זה היה זריז.
‫אבל, אדוני.
‫למה אתה חושב
‫שמר קו דה־ואן נהג כפי שנהג ‫כשראה אז את מיס פארק אוק־ראן?
‫הוא ככל הנראה הזה.
‫אני מניח שהוא חשב שהיא אשתו.
‫הסופרת, דו הוי־ג'יי?
‫נראה שהוא שנא את אשתו
‫וגם פחד ממנה. ‫-למה?
‫כי היא כנראה הרגה אדם.
‫את מי היא הרגה?
‫שלום.
‫היי, סאנג־טה. ‫-בוקר טוב, מיס פארק.
‫היי. שב פה. ‫-אוקיי.
‫אניח לכם לדבר.
‫טוב לראות אותך. ‫-כן.
‫לא! ‫-גם אני רוצה קצת.
‫אני שונאת ילדים וחיות.
‫למה? ‫-הם לא הגיוניים,
‫הם מתבכיינים כל הזמן,
‫ותמיד נואשים לאהבה.
‫לכן אני אוהב אותם.
‫הם גורמים לי לאהוב אותם ‫בכך שהם לא הגיוניים.
‫הם חמודים כשהם מתבכיינים.
‫וזה שהם נואשים לאהבה גורם לי לחבב אותם.
‫בדיוק כמוך.
‫לא אעשה איתך ילדים.
‫אל תצפה ממני לזאת.
‫אני לא רוצה לקנא בילד שלי.
‫בואי לכאן.
‫תתקרבי.
‫לא כל אחת יכולה להיות אימא.
‫אלוהים.
‫לעזאזל, איזה חוצפן.
‫רגע. ‫-אני רוצה את זה.
‫מין־ג'ה, שב. בוא לפה ושב.
‫בבקשה. טעים לך? ‫-כן.
‫אתה אוכל יפה כל כך.
‫אתה עדיין כועס
‫שסירבתי לשלם על ציור הקיר נטול הפרפרים?
‫הבטחה היא עניין רציני.
‫צריך לקיים הבטחות. זה הדבר הנכון לעשות.
‫אני רק רוצה שתפסיק
‫לברוח מפרפרים.
‫גאנג־טה סבל מאוד מזה שאתם בורחים תמיד.
‫אבל… פרפרים…
‫אני מפחד מהם. אני לא אוהב פרפרים.
‫אומר לך דבר מעניין.
‫טוב.
‫ביוון העתיקה, משמעות המילה פרפר היא נפש.
‫נפש?
‫אתה יודע מה הם מסמלים?
‫הם היו סמל ל"תרופה". ‫-תרופה.
‫לא כל הפרפרים מפחידים.
‫פרפרים רבים הם טובים ויכולים לרפא אנשים.
‫אז במקום שתהיה כל כך חסר סבלנות,
‫אולי ננסה להתגבר יחד על הפחד?
‫"תרופה."
‫אם ננסה, אולי יהיה פרפר
‫בציור הקיר שלך, יום אחד.
‫כן. תרופה.
‫תרופה.
‫האם הספר הבא שלך יבוסס על איוריו של אחי?
‫הוא יעסוק בילדים שיוצאים לטיול בקרוון?
‫הוא יעסוק בנו. בשלושתנו.
‫אני הבחור חסר המודעות העצמית?
‫ואת הנסיכה הקרה?
‫כן.
‫אז מה אחי?
‫הוא זה שלכוד בקופסה.
‫מה הם עושים בטיול הזה?
‫הם פוגשים אנשים מוזרים ודפוקים יותר מהם.
‫ואז מה? ‫-אני לא רוצה לעשות ספוילר. די.
‫נשמע כיף. ‫-כמובן.
‫אני הסופרת.
‫אני מקווה שהפעם יהיה סוף טוב לסיפור.
‫גם אני.
‫אגב, לאן אנחנו נוסעים?
‫לקנות לחם. שרפת את הכול הבוקר.
‫הבנתי.
‫איזה שפע. אף פעם לא הייתי במקום כזה.
‫אני רוצה את זה.
‫קחי רק אחד.
‫חשבתי על זה ונראה לי
‫שיהיה נחמד אם יהיה לנו בן שנראה כמוך.
‫אני לא חושבת שאקנא.
‫בוא נעשה ילד.
‫את באמת צריכה להרגיע.
‫למה? מה הבעיה? בוא נעשה ילד.
‫בוא נעשה ילד! אני רוצה ילד!
‫למה אתה לא משתף פעולה?
‫אני רוצה שתשתף פעולה!
‫תהיי בשקט. ‫-הוא כנראה לא רוצה תינוק.
‫מעניין למה לא.
‫מעניין למה הוא לא משתף פעולה. ‫הוא נראה בריא לגמרי.
‫תפסיקי לדבר על תינוקות. לכי תביאי חלב.
‫ג'ו־רי. ‫-כן?
‫שמעת? ד"ר קוון עומד להתחתן.
‫הוא לא יוצא עם אף אחת.
‫הוא יוצא עם מישהי ‫שהכיר בבליינד דייט בחודש שעבר.
‫כל כך מהר? ‫-בחייך.
‫בגילו, מתחתנים מיד
‫אם הכול נראה בסדר.
‫דיברתן עליי?
‫אז אגיע לעניין.
‫הפתעה.
‫הכול מתקדם מהר מאוד.
‫הבחורה המושלמת בשבילי התגלתה בבליינד דייט.
‫לשים את כלי הציור של סאנג־טה בחדר?
‫עזבי אותי.
‫מתי נחלוק חדר?
‫למה לחלוק חדר? אני ישן עם סאנג־טה.
‫עזבי אותי.
‫אני בבית.
‫עזבי אותי עכשיו.
‫סאנג־טה! אנחנו כאן!
‫בסדר. נבלה יחד אחר כך.
‫בחדר שלי?
‫כן, בחדר שלך.
‫אחכה לך.
‫אתקשר אלייך.
‫כן, מר לי.
‫יש לנו את ציר העלילה המרכזי.
‫אשאל את מר מון באשר לאיורים.
‫חשבתי על כמה מקומות ‫שנוכל לנסוע אליהם בשביל תחקיר.
‫זה קרוב לספריית האמנות.
‫טוב, ביי, מר לי.
‫זה היה מר לי?
‫כן.
‫הוא אמר משהו מיוחד?
‫מה למשל?
‫לא חשוב.
‫הדייט של מר לי כנראה ‫הייתה דומה לשחקנית סונג היי־קיו.
‫האישה המושלמת בשבילו היא מישהי שדומה לה.
‫הבחור מתאהב בקלות. ממש שיחק לו המזל הפעם.
‫פרפר הוא נפש, הוא מסמל "תרופה".
‫פרפרים שמרפאים הם טובים.
‫המנהל אמר לך את זה? ‫-כן.
‫"תפסיק לברוח ותתמודד עם הפרפרים.
‫"כדי שגאנג־טה לא יצטרך להמשיך לסבול."
‫אתה באמת חושב שתצליח?
‫זה… יקר?
‫כמה הכול עלה?
‫תמכור הרבה ספרים ותחזיר לי את הכסף.
‫אני הולך להתקלח.
‫הנפש מסמלת "תרופה".
‫יש המון פרפרים טובים. המונים.
‫יש המון פרפרים טובים. הנפש מסמלת "תרופה".
‫לא.
‫אני לא צריכה כרית. אשכב על זרועו.
‫באת בריצה, אפילו בלי לייבש את השיער.
‫בואי לכאן ושבי.
‫אתה באמת לא מקשיב.
‫זה המון אלכוהול.
‫אחי התחיל לקבל טיפול…
‫אני אוסרת עליך לדבר על אחיך.
‫כל פעם שתזכיר אותו, שתה כוס.
‫אז את לא יכולה לקלל.
‫אם תקללי, שתי כוס.
‫סגרנו.
‫לעזאזל, כואב לי הראש.
‫למה אני כל כך מסוחררת? לכל הרוחות.
‫תשמעי אותך מקללת.
‫את צריכה ללכת לישון.
‫אני…
‫כל כך מאושרת.
‫אני כל כך שמחה שאתה וסאנג־טה
‫גרים איתי עכשיו.
‫לילה טוב.
‫- אגיע אלייך בקרוב -
‫לא, אני מדבר על מיס פארק אוק־ראן.
‫למה היא הלכה לשם?
‫אין סיכוי שהיא ברחה
‫רק כדי לאחל למיס קו יום הולדת שמח.
‫הפרפר אמר שיהרוג גם אותי.
‫הוא יהרוג אותי!
‫הפרפרים האלה!
‫הם אמרו שיהרגו אותי.
‫הפרפרים יהרגו אותי!
‫הם באים להרוג אותי!
‫- אגיע אלייך בקרוב -
‫- בית חולים פסיכיאטרי או־קיי -
‫אני מקווה שתישאר בחוץ יותר זמן הפעם.
‫אל תחזור תוך כמה שעות.
‫אל תדאג. להתראות אחר כך.
‫תאכל הרבה דברים טעימים.
‫הוא בטח סתם יעלה על אוטובוס
‫ויחזור אחרי סיבוב קצר.
‫סביר להניח.
‫אבל איך הוא עולל דבר כזה
‫כשאפילו נמלה אינו יכול להרוג?
‫למה אתה מתכוון? ‫-מר קאן סיפר לי הכול.
‫הוא אמר לי שהוא הרג אנשים רבים.
‫לכן הוא השתגע?
‫הוא אדם חלש ונעים.
‫הוא לא הצליח להתמודד עם זה.
‫- תחנת אוטובוס -
‫כבה את התנור
‫כדי לחסוך כסף.
‫אנחנו צריכים לחסוך גז כדי לחסוך כסף.
‫שכחתי.
‫העיניים שלך אדומות.
‫לא ישנת טוב? יש לך עיניים כמו לארנבת.
‫לא, ישנתי טוב.
‫יש לך טיפול היום, נכון?
‫כן, יש לי טיפול. יש לי טיפול היום.
‫פרפר הוא נפש והוא מסמל "תרופה".
‫הוא מסמל "תרופה".
‫אבל אני עדיין מפחד מהם.
‫מה… מה אם הפרפרים יופיעו שוב?
‫נצטרך לעבור שוב.
‫סאנג־טה.
‫בוא נפסיק
‫לברוח.
‫אבל הפרפרים…
‫אתה יודע שאני טוב במכות, נכון?
‫אתה הולך מכות מעולה.
‫יש לך חגורה אדומה בטאקוונדו.
‫בעטת בכל הילדים שהתעללו בי.
‫אתה טוב גם בשריטות.
‫מעכשיו, אם אתה מפחד, פשוט תסתתר מאחוריי.
‫אבל… אבל אני אחיך הגדול. אני בוגר.
‫אם אסתתר מאחורי אחי הקטן,
‫מה זה אומר עליי? אהיה…
‫נמושה.
‫זה בסדר.
‫אני מסתתר מאחוריך כל חיי.
‫מאחוריי?
‫היי, מותק.
‫בשר צלוי? נשמע טוב.
‫הערב?
‫למה הוא חייב להגיד שיתקשר? ‫אני לא יכולה להפסיק לבדוק את הטלפון.
‫מיס נאם. ‫-כן?
‫מר קו חוזר לעצמו, לאט־לאט.
‫אז קחי אותו לטיול קצר. ‫-כן, גברתי.
‫אה, נכון. האם מר מון ‫עובד היום במשמרת היום?
‫כן, הוא הגיע לפני כמה דקות.
‫- אגיע אלייך בקרוב -
‫מר מון.
‫מה? מה זה?
‫קיבלת מכתב אהבה או משהו?
‫קדימה, תראה לי. ‫-זה לא מעניין.
‫מה הבעיה?
‫אתה מבין…
‫נכנסתי לחדר 201 בסבב שלי הבוקר,
‫ומצאתי שם פריט מסוכן.
‫שמתי לב שמר או או צ'ה־יונג תמיד
‫מתרשל כשהוא בודק את חפצי המטופלים, נכון?
‫מצטער.
‫אדריך אותו.
‫אוקיי.
‫אז תוכל לעשות עוד בדיקה יסודית ‫בחדרים בקומה השנייה?
‫בהחלט, אין בעיה. ‫-הינה.
‫אתה בטח מתעייף.
‫רוצה לשבת לרגע?
‫האם אני
‫הלך למות בקרוב?
‫האם…
‫נענשתי מספיק?
‫שנים חלפו והילד בגר.
‫הוא כבר לא סבל מסיוטים.
‫אבל משום מה, הוא לא היה מאושר כלל.
‫לילה אחד…"
‫בדרך לבית החולים?
‫כן. שלום!
‫אתה לובש משהו אחר היום. יפה מאוד.
‫נכון. ‫-אתה נראה צעיר מאוד היום.
‫אגב, בן כמה אתה?
‫אני? בן 70.
‫אתה בן 70? אתה מבוגר ממני. אתה בוגר.
‫אני באמת בוגר.
‫להיות בוגר זה לא תמיד כיף.
‫נכון, אני מסכים.
‫תראה! ‫-רוצה?
‫תודה.
‫נכון, ציור הקיר.
‫נראה מדהים.
‫זה מדהים. זה נראה הכי מגניב.
‫אבל המנהל או ג'י־ואנג לא משלם לי ‫כי לא הסכמתי לצייר פרפרים.
‫הוא לא אדם שעומד במילתו.
‫למה לא תצייר כמה פרפרים?
‫אני מפחד מפרפרים.
‫למה?
‫יש לך זיכרון רע מפרפרים או משהו?
‫אל תיתן לעבר ללכוד אותך,
‫או שתגמור כמוני.
‫הבט בי.
‫אני לא יכול לחזור לעולם.
‫תמיד אהיה תקוע בבית החולים.
‫העבר יכול ללכוד אותי?
‫כן.
‫אז אני יכול פשוט לפתוח את הדלת ולצאת.
‫לא, אתה לא יכול.
‫לא תצליח לראות את הדלת.
‫לא תוכל לצאת אחרי שנלכדת בעבר.
‫שלא תגמור כמוני.
‫מה הבעיה? אתה לא מרגיש טוב?
‫כואבות לך האוזניים?
‫אלוהים, הצליל הזה…
‫זה מפריע לך? ‫-הצליל הזה…
‫הצליל הזה. הצליל…
‫אדוני! מה קרה?
‫אתה בסדר, אדוני?
‫זה בסדר. אתה בסדר.
‫אתה בסדר. הכול בסדר.
‫אתם מוכנים בבקשה להתקשר ‫לבית החולים הפסיכיאטרי או־קיי?
‫אתה בסדר. לא יקרה לך כלום.
‫אתה בסדר. הכול בסדר.
‫אתה בסדר. אתה בסדר עכשיו.
‫ספור עד שלוש.
‫אתה בסדר. אתה בסדר עכשיו.
‫אתה בסדר. הכול בסדר.
‫אתה בסדר. הכול בסדר עכשיו.
‫המנהל או.
‫אתה מוכן להרוג אותי וזהו?
‫אל תדאג.
‫אתה תמות בכל מקרה.
‫כולנו כאן, כולל עצמי, נמות מתישהו.
‫אל תהיה כל כך חרד.
‫זה בסדר. נסה להירגע.
‫מה קורה? ‫-טוב, זה…
‫אני רוצה
‫להשאיל לו את הספר הזה.
‫באמת? ‫-אבל לא לתת לו לתמיד.
‫הוא יכול להשתמש בו. שילמתי עליו הרבה כסף,
‫כך שהוא שלי.
‫טוב, שישאל אותו ויקרא.
‫כן, אני משאיל לו.
‫- משרד המנהל -
‫היכנס.
‫הוא ללא ספק אחיך הגדול.
‫ללא עזרתו של סאנג־טה, מר קאן היה בסכנה.
‫אני אחיך הגדול.
‫שב.
‫כל הכבוד.
‫זוכר מה אמרת לי קודם?
‫תוכל גם לומר לאחיך? ‫-בטח.
‫על מה זה?
‫מר קאן אמר לי שלא כדאי לי לגמור כמוהו.
‫הוא אמר שאי אפשר להיחלץ
‫כשנלכדים בעבר
‫כי אפילו אי אפשר לראות את הדלת.
‫טראומה?
‫כן.
‫הוא נלחם במלחמת ויאטנם כשהיה רק בן 20.
‫זה הותיר בו זיכרונות טראומטיים.
‫היו הרבה ילדים.
‫ילדים…
‫שעיניהם נוצצות.
‫הם היו חמודים מאוד.
‫לא יכולתי להביט בהם,
‫אז אני…
‫עצמתי את עיניי.
‫ואז אני…
‫הרגתי את כל האנשים התמימים האלה.
‫אני אפילו לא יודע למה אני עדיין בחיים.
‫צייתת לפקודה.
‫לא הייתה לך ברירה.
‫אתה לא יותר מחיה ‫אם אתה מציית בעיוורון לפקודות כאלה.
‫בן אנוש עם לב לא היה עושה זאת.
‫אני לא ראוי להתקרא "בן אנוש".
‫- הילד שניזון מסיוטים -
‫"אז אל תשכח מה שקרה.
‫זכור את הכול ותתגבר על זה.
‫אם לא תתגבר על זה,
‫תמיד תישאר ילד שנשמתו לא בגרה."
‫אני לא ילד. אני בוגר.
‫סאנג־טה.
‫כן, לא אברח שוב.
‫לא אברח שוב.
‫אלוהים. ‫-נכון מאוד.
‫אתה אמיץ מאוד, סאנג־טה.
‫נכון.
‫אז האם תוכל לומר לנו,
‫מה אתה זוכר מהיום ההוא?
‫כן.
‫טוב…
‫ביום ההוא…
‫אני… ‫-חתלתול!
‫בלילה ההוא…
‫ובכן…
‫- מרכז סיוע סונגג'ין -
‫אצטרך לעבוד מאוחר בזמן הקרוב,
‫אז תצטרך לחזור הביתה עם גאנג־טה.
‫בסדר?
‫תראי, חתול.
‫חתלתול!
‫סאנג־טה, חזור לכאן. אל תיכנס לשם.
‫חזור לכאן, סאנג־טה!
‫בסדר, אני הולכת.
‫אני הולכת בלעדיך.
‫להתראות.
‫ביי, סאנג־טה!
‫חתלתול.
‫חתלתול?
‫לא יצא לי לומר זאת קודם.
‫אני זו
‫שתטפל בילד שלי.
‫למה אתה נראה כה מפוחד?
‫זה בסדר.
‫הכול בסדר.
‫ילד טוב.
‫אל תספר לאף אחד
‫מה ראית או שמעת פה.
‫אחרת, אהרוג אותך.
‫גם אם תברח,
‫ארדוף אחריך לכל מקום
‫כדי להרוג אותך.
‫הפרפר… הפרפר הרג את אימא.
‫בסדר?
‫ענה לי.
‫אמרתי, ענה לי!
‫היה… היה פרפר על הז'קט של האישה.
‫פרפר ישב לה על הז'קט.
‫"הז'קט שלה"?
‫הפרפר הזה…
‫זוכר איך הוא נראה?
‫כן.
‫כן, אני זוכר.
‫טוב…
‫אלוהים.
‫האמת,
‫הייתה אימא פרפרית.
‫וראיתי פרפר תינוק קטן
‫על גבה של אימא פרפרית.
‫הוא ישב לה על הגב?
‫כן, היו שניים. ראיתי שני פרפרים.
‫האם והתינוק. שני פרפרפים.
‫זו הסיבה שנועדנו להיות יחד.
‫אם מישהו צץ כשאת זקוקה לו,
‫זה גורל, מבחינתך.
‫ואני…
‫זקוק לך.
‫אני מקווה שהפעם
‫יהיה סוף טוב לסיפור.
‫הספר שלך מרתק.
‫כן, אני יודעת.
‫שמעת על אביך, נכון?
‫כמה זמן נותר לו?
‫אנסח מחדש.
‫מתי הוא ימות?
‫לא אופתע אם ימות כבר מחר.
‫נמאס לי מרופאים שאומרים לי ‫את אותו הדבר שוב ושוב.
‫את יודעת,
‫אם את רוצה,
‫אולי תוציאי את אביך לטיול כשיש לך זמן?
‫ג'ו־רי. ‫-כן?
‫אני…
‫אני לא רוצה.
‫כן.
‫אז הורדתי את החולצה מיד ‫וקשרתי לו אותה על הראש
‫כמו שגאנג־טה עושה בשבילי כל הזמן.
‫ואז הוא הפסיק לצרוח ונרגע.
‫וואו.
‫כל הכבוד, סאנג־טה.
‫אני ממש גאה בך.
‫אני יודע.
‫כן, בקפיטריה. אני בקפיטריה.
‫אז אני…
‫איפה הייתי?
‫בכל מקרה, ביקשתי שיתקשרו ‫לבית החולים הפסיכיאטרי או־קיי
‫ונסעתי איתו באמבולנס.
‫יש ספר מצויר שאני אוהב. ‫הוא נקרא, "הילד שניזון מסיוטים".
‫השאלתי לו את הספר. ‫-ממש נחמד מצידך.
‫אבל לא לתמיד.
‫שילמתי עליו הרבה כסף אז זה לא לתמיד.
‫בכל מקרה, הוא לא הפסיק להודות לי.
‫הוא אמר שהוא אסיר תודה. אסיר תודה.
‫בהחלט. ‫-כן.
‫סאנג־טה.
‫בוא נמתין לגאנג־טה ונלך הביתה יחד.
‫קו מון־יונג, היא מבוגרת ממך בהרבה. ‫את צריכה לברך אותה לשלום קודם.
‫שלום.
‫כן, היי.
‫שנאכל בחוץ? מזמן לא אכלנו בחוץ.
‫לא, אני רוצה לאכול בבית.
‫אנחנו לא צריכים לאכול בחוץ.
‫אנחנו צריכים לחסוך כסף כדי לחיות טוב יותר.
‫ממש נראה
‫ששלושתכם נהייתם משפחה.
‫אני מתחילה לקנא פה.
‫לא. לפי החוק היבש, אנחנו לא משפחה.
‫לגאנג־טה ולי יש אותו שם משפחה, מון, והיא…
‫מה שם המשפחה שלך? נכון, קו.
‫קו ומון.
‫שמות משפחה שונים. והיא לא רשומה איתנו.
‫אנחנו לא משפחה אמיתית אבל אנחנו כמו משפחה.
‫רישום במנהל אוכלוסין זה לא מה שקובע. ‫-מה?
‫נחשבים למשפחה…
‫-כן?
‫אחרי שמצטלמים לפורטרט משפחתי.
‫מה? פורטרט משפחתי?
‫בדיוק. עזוב את מנהל האוכלוסין.
‫תצלום משפחתי הוא הוכחה למשפחה.
‫אתם כל כך דומים.
‫העיניים שלנו… העיניים שלנו דומות?
‫לא, אנחנו לא דומים בכלל.
‫אני לא מצליח לומר מה בדיוק, אבל יש דמיון.
‫אתה טועה. אני מאוד יפה.
‫אל תשקרי, קו מון־יונג.
‫את… הסתפרת קצר.
‫מתי אתה גומר לעבוד?
‫מה קרה לך ביד?
‫נפצעתי בעבודה.
‫מי האידיוט שעולל לך את זה?
‫מי עשה את זה?
‫שאלתי אותך מי עשה את זה.
‫מה קורה?
‫אתה כועס עליי?
‫אני שוב מתחרפנת מבלי להתחשב
‫ברגשות שלך
‫כמו איזו פחית ריקה?
‫אני סתם עייף.
‫לא ישנתי טוב בלילה.
‫קחי הביתה את סאנג־טה.
‫אני צריך לעבוד גם משמרת לילה.
‫באמת? אז בטח תהיה בחופש מחר.
‫מצוין.
‫אנחנו צריכים להצטלם ‫לפורטרט משפחתי עם סאנג־טה.
‫כבר קבעתי סשן בסטודיו צילום יוקרתי.
‫נעצור אצל חייט בדרך ונקנה לכם חליפות.
‫אולי בפעם אחרת.
‫מה? ‫-נעשה את זה פעם אחרת.
‫לא מחר. ‫-אבל כבר קבעתי סשן.
‫תבטלי. ‫-לא, אני לא רוצה.
‫בוא לא נדחה ונלך לעשות את זה מחר.
‫אנחנו צריכים להצטלם לפורטרט משפחתי ‫כדי שנהיה משפחה אמיתית.
‫לכי!
‫בבקשה.
‫פשוט לכי.
‫בבקשה.
‫אני צריך לעבוד.
‫אני הולך להצטלם! אני צריך להיראות מגניב.
‫אחת, שתיים, שלוש.
‫אחת, שתיים, שלוש. תיראה מגניב.
‫אחת, שתיים, שלוש.
‫מה אעשה להיראות מגניב? אחת, שתיים, שלוש.
‫אוף, למה הוא שוב כועס עליי?
‫פשוט למה?
‫לכל הרוחות. היה כל כך נחמד אתמול.
‫שתינו יחד כל הלילה.
‫עשיתי איזו שטות כשהייתי שיכורה?
‫למה הוא כועס? פשוט למה?
‫זה מונולוג או ששאלת אותי?
‫אני שואל כי אני לא מצליח להבין.
‫הזמנת עשר פיצות בשעת לילה מאוחרת
‫רק כדי שאגיע לפה
‫ותוכלי לשאול למה הוא כועס?
‫הרי ברור שלא רציתי
‫עשר פיצות באמצע הלילה.
‫למה?
‫למה גאנג־טה כועס?
‫אתה בטח יודע כי אתה ה"בסטי" שלו.
‫הוא לא ממש נפתח עם חבריו.
‫יודעת איך הצלחתי להיות קרוב אליו כל השנים?
‫לא היה לי מושג
‫מה עובר לו בראש או איך הוא מרגיש.
‫גאנג־טה הוא אלוף בהסתרת רגשות.
‫אין טעם לחטט ולאלץ אותו
‫לשתף ברגשות ובמחשבות.
‫אפשר פשוט לתמוך בו
‫ולנסות לנחם אותו בעדינות.
‫זה…
‫כל מה שאני עושה.
‫כידוע, לא הייתה לו הזדמנות לבכות
‫או להתלונן בפני הוריו.
‫הוא התרגל להשלים עם דברים ‫ולא לבטא את עצמו.
‫ואז יום אחד, הוא הבין שהוא הפך לאדם בוגר.
‫אבל הוא עדיין ילד בפנים, אז איך אפשר להבין
‫את רגשותיו ואת מחשבותיו?
‫גם הורים לא יכולים להבין לגמרי את ילדיהם.
‫- רומיאו ויוליה -
‫אנחנו נראים כמו רומיאו ויוליה.
‫נכון. האויבים המושבעים ומוכי הגורל
‫שחבל שנפגשו בכלל.
‫לא, הם נועדו זה לזה. זה הגורל.
‫זה היה גורל טרגי.
‫- רומיאו ויוליה -
‫היד שלך לא עשתה משהו לא בסדר.
‫הלב הוא הבעיה כי אתה לא יכול לשלוט בו.
‫אדוני.
‫כן?
‫אני חושב שה"פרפר" שהרג את אימא שלי הוא…
‫אימא של מון־יונג.
‫אתה בטוח?
‫הידיעה שזה אפשרי
‫מפחידה אותי.
‫אני מקווה שאני טועה.
‫לא. הייתי מעדיף לא לדעת.
‫זה לא נורא מדי?
‫התחלתי להרגיש כאילו אני יכול סוף־סוף
‫לנשום קצת.
‫סוף־סוף
‫התעורר אצלי הדחף לחיות
‫כמו כולם.
‫בגלל הפרפר הארור הזה
‫נאלצתי לסבול
‫כל השנים.
‫אבל איך הפרפר
‫הוא אימא שלה?
‫תמיד חשבתי
‫שאקרע את הפרפר לחתיכות אם אתקל בו,
‫אבל אני כבר לא מסוגל.
‫אני מרגיש אשם כשאני חושב
‫על אימי ואחי.
‫מה אעשה?
‫הבטחתי לאחי שאלחם בפרפר
‫במקומו.
‫אני…
‫אמרתי לו שאנחנו לא צריכים לברוח יותר.
‫זה כל כך דפוק.
‫אני רק רוצה לברוח.
‫אני לא רוצה שמון־יונג תסבול כך,
‫אז אני מקווה
‫שהיא לא תגלה לעולם.
‫אני לא רוצה שהיא תיפגע.
‫אני לא רוצה שהיא תדאג לרגשות של אחרים.
‫אני מקווה שהיא תוכל לחיות בלי רגשות
‫כמו פחית ריקה.
‫אני כל כך שמחה שאתה וסאנג־טה
‫גרים איתי עכשיו.
‫פעם…
‫שנאתי את המקום הזה מאוד.
‫למה?
‫כי אבי איבד כאן את שפיותו
‫ואימא שלי
‫מתה בבית הזה.
‫הדם לא הפסיק לזרום
‫מראשה.
‫ואבי נעל אותה
‫במרתף.
‫אבל העניין הוא
‫שהיא נעלמה אחר כך.
‫אימא שלי נעלמה.
‫היא נעלמה?
‫כן.
‫אני לא יודעת אם היא מתה
‫או רק הסתלקה.
‫אני מניחה שרק אבי יודע את האמת.
‫אם…
‫אם אימא שלך תחזור,
‫איך נראה לך שתרגישי?
‫אהיה אחוזת אימה.
‫וארגיש חנוקה.
‫אבל, אתה יודע,
‫היא עדיין…
‫אימא שלי.
‫הוא מגיע? ‫-לא.
‫הוא לא מתעורר.
‫הוא אפילו לא עונה לי.
‫רק ישן כשהשמיכה מעל לראשו.
‫הוא אוהב לישון. ישנוני שכזה.
‫הוא כנראה עייף.
‫סאנג־טה, בוא נצטלם ביום אחר.
‫אבל אני… התלבשתי יפה היום.
‫וקמתי בשעה 6:50 שזה מוקדם מאוד. ‫מוקדם מאוד.
‫אפילו שמתי ג'ל בשיער.
‫ואתמול… אתמול בלילה…
‫התאמנתי על תנוחות מגניבות.
‫מה אעשה?
‫בוא, סאנג־טה. ‫-מה?
‫אז בוא נלך ונצטלם בשביל הספר.
‫כן, נצטלם.
‫בואי נצטלם.
‫כן.
‫- גאנג־טה -
‫- כתובת סטודיו לצילום -
‫שלום! ‫-שלום.
‫שלום.
‫את בסדר?
‫את במצב רוח רע היום?
‫אני תמיד במצב רוח רע.
‫אל תדאג לי.
‫התמונה שלי באמת תופיע בספר?
‫כן, כמובן. אתה המאייר.
‫נכון, אני המאייר.
‫התאמנתי על הרבה תנוחות מגניבות ‫אתמול בלילה.
‫באמת? ‫-כן.
‫אז תראה לי.
‫אחת, שתיים, שלוש.
‫אחת… אחת, שתיים, שלוש!
‫סאנג־טה.
‫כן?
‫זה מזויף לגמרי.
‫אתה לא צריך להתאמץ כל כך.
‫פשוט תירגע ותהיה עצמך.
‫זה מון סאנג־טה האמיתי.
‫"זה מון…
‫סאנג־טה האמיתי"?
‫כן.
‫"מון סאנג־טה האמיתי"?
‫הגברת יכולה לשבת בכיסא.
‫אדוני, בבקשה עמוד לצידה.
‫יופי. אדוני, תוכל להתקרב אליה קצת?
‫בטח. ‫-יפה. זה מצוין.
‫עכשיו, הביטו אל המצלמה וחייכו חיוך רחב.
‫חיוך רחב, בבקשה. עיניים למצלמה. קדימה!
‫אחת, שתיים… ‫-הו, תראו!
‫חכה רגע, בבקשה.
‫אחי… אחי הקטן הגיע.
‫וואו, אחי… זה אחי האמיתי.
‫אני מקווה…
‫שלא איחרתי מדי.
‫זה פורטרט משפחתי, אז חייכו חיוך רחב בבקשה.
‫מתחילים.
‫בבקשה לחייך.
‫טוב, מתחילים.
‫אחת, שתיים, שלוש!
‫קו מון־יונג.
‫אם אבקש ממך לעבור איתי למקום אחר,
‫האם תסכימי?
‫אם…
‫הייתי נולדת כבתה של אימך
‫ואת היית נולדת כבתו של אבי,
‫אימא שלי הייתה מכה אותך ‫מכות רצח בגלל שאת חוצפנית.
‫אל תבטח באף אחד.
‫לא אכפת לי במי מדובר.
‫לא אסלח למי שמתעסק עם בני משפחתי.
‫האם אני
‫חלק מהמשפחה הזאת?