EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
JEG KOMMER SNART EFTER DIG
Er det ikke bare for ondt?
På grund af den forbandede sommerfugl
har jeg måttet
krybe og lide i alle de år.
Men hvordan kan sommerfuglen være
hendes mor?
Så jeg håber,
hun aldrig finder ud af det.
Mun-yeong skal ikke lide sådan…
Hun må ikke være trist.
Hun skal aldrig bekymre sig om andres følelser.
Jeg håber, hun kan leve uden følelser,
som en tom dåse.
Jeg føler mig skyldig, når jeg tænker
på min mor og min bror. Hvad gør jeg?
Vi er på vej ud.
Du kan komme senere, hvis du ombestemmer dig.
GANG-TAE
ADRESSEN TIL FOTOSTUDIET
Takket være Mang-tae, som du gav mig,
har jeg ikke længere mareridt.
Du, Sang-tae og Mang-tae.
Jeg er så glad for, at jeg har den her familie.
PS.
Jeg vil have Mang-tae tilbage.
Han er min.
Damen kan sidde på stolen.
Stil dig ved siden af hende.
Fint. Kan du stå lidt tættere på hende?
-Ja. -Flot. Det er perfekt.
Se på kameraet, og giv mig et stort smil.
Et stort smil, tak. Se på kameraet. Så er det nu!
-Én, to… -Se!
Vent. Lige et øjeblik.
Min bror… Min lillebror er her.
Du godeste, min bror… Det er min rigtige bror.
Jeg kommer ikke…
…for sent, vel?
Jeg ville have photoshoppet dig ind i billedet, hvis du ikke var her.
Derfor kom jeg.
Du ser flot ud. Så flot.
Hvad kostede jakkesættet? 100,000 won?
-Du ser også flot ud. -Ja, det ved jeg.
Du godeste, du har sat dit hår med voks.
Har du… Brugte du min?
Hvis I alle tre skal være på billedet,
skal I stå side om side og se ind i kameraet.
Okay. Vi tre bliver fotograferet sammen.
Det er vores familieportræt. Et familieportræt.
Jer to, stil jer tættere på damen.
Det er til et familieportræt, så giv mig et stort smil.
Så er det nu.
Smil.
Okay, så er det nu.
Én, to, tre!
KAPITEL 13 FAREN TIL DE TO SØSTRE
Jeg er tilbage.
-Hr. Lee, du er tilbage. -Åh, Seung-jae.
Hvor skal du hen?
Jeg skrev til dig.
Jeg skal på kunstbiblioteket med frk. Ko og hr. Moon Sang-tae
for at researche.
Jeg så altså ikke din sms,
fordi du bad mig slukke telefonen.
Av, det gjorde ondt.
Ju-ri er på sit værelse!
Jeg tror, vores strategi virker.
Virkelig?
Medmindre hun spørger dig, hvordan din blind date gik,
så sig ikke noget. Aldrig, okay?
Hvorfor ikke?
Du løj jo for hende om, at jeg var på blind date med en,
der ligner Song Hye-kyo.
Hold din mund og gør, som jeg siger.
-Jeg må afsted. Vi ses senere. -Okay.
Pas på dig selv.
Okay, godt.
Ju-ri.
Må jeg komme ind?
Ja.
Jeg ville sige, jeg er tilbage i god behold.
Du må være træt. Få noget søvn.
Du har vist fri i dag.
Ja.
Min mor har pakket krydrede morbærblade
og godeulpaegi-kimchi til mig, så jeg tog det med.
Hvis du ikke har spist, kan vi jo…
Jeg har spist. Spis du bare.
Okay.
Jeg var på blind date.
Ja, det ved jeg.
Kors. Hun ligner Song Hye-kyo,
der er min drømmetype.
Så vi klikkede bare med det samme…
Hr. Lee.
Jeg har timer i morgen,
så jeg skal læse det her i dag.
Okay. Undskyld.
God læselyst. Du kan godt!
Pokkers. Mig og min store mund.
Jøsses, jeg er på spanden.
SERIØST? SONG HYE-KYO? ER DU SÅ BEGEJSTRET?
Pokkers.
Tror Ko Mun-yeong bare, at hun kan brænde folk af hele tiden?
Det er okay.
Du bør tale om folk bag deres ryg for at afreagere.
Jeg håber, du får et langt og sundt liv, Seung-jae.
Mange tak.
Goddag, kunstdirektør, frk. Yoo Seung-jae.
Du har jakkesæt på i dag. Du ser så flot ud!
-Ville du herhen? -Ja, det er et kunstbibliotek.
Her er så mange billedbøger.
-Kom med mig. -Okay.
Det er denne vej.
-Lad os gå. -Hej.
-Gå ikke i det tøj igen. -Hvorfor ikke?
Det ser ikke godt ud.
Du ser meget bedre ud i dit arbejdstøj.
Virkelig?
Jeg overvejede at købe flere sæt.
Det er behageligt.
Det ser ubehageligt ud. Gå ikke med det.
Så lader jeg være.
Du burde heller ikke have den på.
Den ser ubehagelig ud.
Pokkers.
Hey! Lyt til mig, og gå ikke med det,
ellers jeg flår det i stykker! Hører du?
Gå ikke med det!
"Hun havde et dukkehus,
et meget smukt et."
Kunstneren er en berømt illustrator.
Jeg har hørt, at børn i dag
-elsker den slags tegninger… -Vær…
Vær stille, når du er på biblioteket.
Det er biblioteksetikette, okay?
DEN GYLDNE PLADE
Som du ved,
er de historier, frk. Ko skriver, meget grusomme og intense.
Jeg tror, det ville være fedt, hvis du kunne modvirke det
med din varme og uskyld.
Som det dristige sollys på en forårsdag, for eksempel.
Og… Forresten.
Noget, der giver en varm følelse. Jeg tænker hovedsageligt pastelfarver,
så du kan neutralisere fru Kos intense historier…
Jeg nægter.
-Det kan jeg desværre ikke. -Hvad?
Hvorfor ikke?
Hvis de er neutraliseret, bliver de kedelige. Man vil ikke kunne smage dem.
Hvem ville spise dem?
Ikke engang hunde.
Han er så cool.
FORÅRSHUNDEN
DER VAR ENGANG EN HUND…
Jeg hører, du er som Forårshunden.
Mig? Hvorfor?
Din ven. Hed han Jae-su eller Jae-mi?
Han fortalte mig,
at du aldrig rigtig åbner dig for nogen,
og at du holder alt inde.
Sådan er Forårshunden.
Har I to mødtes?
Jeg ringede til ham for at spørge,
om han vidste, hvorfor du var vred.
Jeg bestilte ti kasser pizza, og han kom på ingen tid.
Og?
Hvad sagde han?
At jeg ikke skulle snage,
fordi det ikke vil hjælpe mig at vide, hvad du tænker.
Så nu giver jeg op.
Jeg er ikke længere nysgerrig.
Ko Mun-yeong.
Jeg er
så træt af
at beskytte
og passe på andre.
Jeg blev født for at passe på min bror,
og jeg skal også tjene penge,
så jeg har presset mig selv.
Og?
Jeg vil ikke længere
opfatte det som arbejde.
Det er mit mål fra nu af.
At sætte livet på spil for at beskytte min familie…
Når jeg tænker over det,
er det faktisk ret sejt.
Uanset hvem, så tilgiver jeg ingen,
der generer min familie.
Hvis jeg mister min familie,
gør jeg alt for at få den tilbage.
Jeg vil beskytte min familie uanset hvad.
Er jeg
en del af den familie?
Vi er blevet fotograferet sammen,
så vi er en familie.
OK PSYKIATRISK HOSPITAL
Ring aldrig til mig igen.
Tror du bare, du kan komme her?
Fint, så kom.
Så tager jeg bare mit eget liv.
Hvis han ringer igen,
så bare sig, at Yoo Seon-hae er død.
Frk. Yoo, vent.
Skal vi gå en tur?
Hvem var det i telefonen?
Den mand igen. Frk. Yoo Seon-haes far.
Han har ingen skam i livet.
Han påstod, hun var besat og sendte hende til en shaman som barn.
Selv jeg ville ikke se min far, hvis han gjorde det.
De har været fremmede i årevis. Hvorfor nu?
-Frk. Sun Byeol. -Ja.
Du kender ikke familiens historie,
så døm ikke så hurtigt.
Tror du ikke, du kun kender én side af den?
Hendes forældre må have haft en grund.
Ja.
Fint, det er min skyld.
DET ER OKAY, DU KAN GODT
Kom ind.
-Frk. Kang. -Hej.
Åh, mand.
Hvorfor spiste du ikke?
-Altså… -Hvorfor?
-Sæt dig venligst herovre. -Tak.
-Åh, mand. -Jeg måtte tage mig af noget.
Aha.
Jøsses, tænk ikke på det.
Du kan ikke falde i søvn på tom mave. Tag noget.
Mange tak.
Du er voksen, men du læser børnebøger.
Det får dig til at se så renhjertet og sej ud.
Nej. Det er bare mit job.
-Tak for det. -Okay, spis op.
Du godeste, det er godt.
Jeg var faktisk ved at dø af sult.
Men jeg droppede maden, da jeg var flov.
Flov over hvad?
Jøsses, Song Hye-kyo?
Du godeste. Hvorfor fortælle sådan en løgn?
Præcis.
Jeg burde sy mine læber sammen.
Du godeste.
Skal jeg give dig et hint?
"Et hint"?
Ser du, Ju-ri
kunne lide sin far mere end mig.
Han var hendes støtte.
Men hendes far døde, da hun var ung,
så hun måtte være min datter, søn og ægtemand.
Derfor ved hun ikke, hvordan hun støtter sig til andre.
Hvis hendes far stadig var i live,
ville hun tro, nogen støttede hende,
og så turde hun sige lige, hvad hun ville.
Hun kunne have undgået mange hjertesorger.
Én, hun kan
støtte sig op ad, når det bliver hårdt.
Er det ikke nok?
Jo. Selvfølgelig.
Selvfølgelig.
Vi er hjemme!
Dooly… Jeg vil se Dooly.
-Jeg lægger bogen i kontoret. -Okay!
-Glem ikke at hænge dit tøj op. -Okay!
Når vi henter familieportrættet, bør vi hænge det der.
Det vil lyse rummet op.
Skal jeg ikke istandsætte hele huset?
Også dit værelse. Det er alt for småt til to fyre.
Og hvad så? Siger du, vi skal bytte værelse?
Det er ikke nødvendigt.
Du kan sove på mit værelse.
-Flyt ind til mig. -Nej, det vil jeg ikke.
Hvorfor ikke?
Det var dine forældres værelse.
Og hvad så?
-Ko Mun-yeong. -Ja?
Hvis jeg beder dig om at bo et andet sted med mig,
tager du så med?
Men hvorfor?
-Tager du med? -Skal du virkelig flygte igen?
Begynder Sang-tae at få de drømme igen?
Så bare rolig.
Jeg smadrer sommerfuglen og dræber den for dig.
Du ved, jeg har en evne til at fange sommerfugle.
Det er ikke derfor.
Selv hvis
sommerfuglen dukker op,
så dræb den ikke.
Det skal du ikke.
Hvorfor ikke?
Hvad hvis
jeg bliver bange og stikker af igen?
Så jagter jeg dig.
Jeg fanger dig og brækker dine ben.
Okay, fint. Du har mit ord.
Vi lover hinanden det.
Og lad os besegle løftet.
Ikke sådan.
-Jøsses! Hvem tror du, du er? -"Jøsses! Hvem tror du, du er?
-Hvorfor er I alle vrede? -Hvorfor er I alle vrede?
-Dine tænder er værre. -Dine tænder er værre.
-Bad jeg dig se på mine tænder? -Bad jeg dig se på mine tænder?
-Sprøjt ikke skum på mig! -Sprøjt ikke skum på mig!"
Hvorfor er dine kinder helt røde?
Hvad?
Måske er det, fordi jeg tog et varmt bad.
Føler du dig genert?
Dine kinder er røde, og dine pupiller dirrer.
Du undgår mit blik og smiler akavet.
Det gør du, når du er genert.
Er du genert over noget?
Nej.
Det tror jeg.
Kyssede du hende?
Ja, bare et tantekys på læberne.
Et kys er bedre end et skænderi.
Vær ikke uvenner. Jeg skælder dig ud.
Lad mig stille et spørgsmål.
Hvem kan du bedst lide, mig eller Mun-yeong?
Jeg…
Jeg kan lide Ko Gil-dong.
Den braiserede makrel er for salt. Hvordan skal jeg spise den?
Ikke mere mad til dig, hvis du brokker dig!
Hvorfor skændes de?
Tal ikke til mig, når jeg ser Dooly. Det er grundlæggende etikette.
OK PSYKIATRISK HOSPITAL
-Du er snart færdig. -Ja.
Hej.
Er du… Er du okay nu? Er dine ører okay?
Ja. Jeg har det meget bedre nu, takket være dig.
Her er din bog.
Denne bog… Er den ikke god?
Jo, den er så god, at jeg lærte den hele udenad.
Hvad er din yndlingsdel?
"Så glem ikke noget.
Husk det, og overvind det.
Hvis du ikke gør det,
vil du altid være et barn, hvis sjæl aldrig vokser."
-Kors. -Den del.
Det er min yndlingsdel.
"Overvind det.
Husk det, og overvind det."
"Overvind det." Det er min yndlingslinje.
Tja…
Øver du dig stadig på at tegne sommerfugle?
Ja.
I min skitsebog. Lidt ad gangen.
Åh, jeg forstår.
Så
hvad tror du, der sker først? Flyvende sommerfugle på dit maleri?
Eller
at jeg forlader hospitalet?
Døren.
Det afhænger af, hvem af os der finder døren først.
-Ja, nemlig. -Ja.
Lad os finde den dør, så vi kan gå sammen.
Okay.
Frk. Yoo.
Frk. Yoo Seon-hae?
Frk. Yoo Seon-hae opfører sig sært.
Hun ville ikke vågne.
Hvornår talte du sidst med hende?
I går eftermiddags.
Sig ikke…
Vi bør gøre os klar til den gæst snart.
Hvad? Hvem kommer?
Hr. Kan Pil-ong havde det svært på grund af den gæst sidste år.
Det ved jeg. Den gæst vælger altid en person og følger efter ham eller hende.
Gud, hvem er den gæst?
Sig ikke…
Er det et spøgelse?
"Jeg"?
"Jeg."
"Jeg" i denne sætning er nok Do Hui-jae.
Så dette brev
er sommerfuglens advarsel.
Ja.
Gad vide, hvad der stod på alle de sedler.
Jeg fandt ikke en lignende tom notesblok nogen steder,
hvilket betyder,
hun ikke skrev de her.
Hun har sikkert modtaget dem fra nogen.
Jeg har altid ment, der var gang i noget lusket. Var det grunden?
For det første skal du ikke stole på nogen på hospitalet.
Ikke engang på mig.
Og lad ikke Sang-tae være alene på hospitalet.
Sang-tae.
Vent ikke her, til min vagt er slut.
-Tag direkte hjem, okay? -Okay.
Og hav din telefon på dig.
Hvis en fremmed taler til dig…
Jeg er ikke et barn. Hvorfor behandler du mig pludselig sådan?
Jeg var bare bekymret…
Jeg er ikke en kujon, okay?
Se… Se her.
Jeg har øvet mig på at tegne sommerfugle.
Og jeg finder døren, før hr. Kan Pil-ong gør det.
Jeg stikker ikke af mere. Ikke mere.
Så vil du beskytte os nu?
Selvfølgelig. Jeg har to yngre søskende nu.
Jeg er storebror til dig og Mun-yeong,
så jeg må beskytte jer. Jeg må beskytte dig.
Hej.
-Har du spist frokost? -Ja, lige før. Hvad med dig?
Jeg spiste med Sang-tae.
Når du arbejder,
kan du så bede Seung-jae eller hr. Lee om at
være hos dig?
Jeg kan ikke lide distraktioner, når jeg skriver.
Du låste døren, ikke?
Luk ikke fremmede ind.
Det er dejligt.
-Hvad er fint? -At have en, der bekymrer sig.
Jeg bør kun gøre ting, der vil bekymre dig.
Hej, skat.
"Skat"?
Hvem er den kælling?
Tænk ikke på det. Bare fokuser på dit skriveri.
Pokkers.
Det lød som en ung pige.
Hvor er jeg?
Det er OK Psykiatrisk Hospital.
Jeg er på hospitalet igen.
Kom jeg i en ambulance, efter jeg fik tæsk igen?
Du ligner en, jeg kender.
Jeg er plejeren Gang-tae.
Jeg går på Seongjinskolen, 1. klasse, elevnummer 13.
Jeg hedder Yoo Seon-hae.
Hvis du går i første klasse… Er du otte år?
Ja. Forresten, hvor er badeværelset?
Der er du. Jeg har ledt overalt.
Jeg skal tisse. Jeg skal på toilettet.
Jeg viser dig, hvor det er. Kom.
Jeg ved, hvem han ligner!
Han ligner Park Nam-jung. Park Nam-jung!
Han er flot.
Hun lider af dissociativ forstyrrelse.
EN SINDSLIDELSE, HVOR MAN HAR FLERE IDENTITETER
Flere personligheder?
Ja.
Hun udviklede det efter et overgreb i barndommen.
Det gør ondt.
Dengang, selv når forældrene slog deres børn,
mente alle, det var okay,
fordi det blev betragtet som disciplin.
Men det er børnemishandling.
Hvad gør vi nu?
-Hvad skal vi gøre? -Hun udviklede
flere personligheder som forsvarsmekanisme,
men forældrene mente, hun var besat
og solgte hende til en shaman i kvarteret.
Så
hun er ikke shaman?
Hun er hverken synsk eller besat, så hendes forudsigelser var fejlagtige.
Direktør O endte med at give hende terapi, da han skulle have en session hos hende
og så indlagde han hende.
-Byeol, ring til direktør O. -Okay.
Hr. Ko Dae-hwan i værelse 203…
Der er andre patienter her,
så vi bør flytte ham til gummicellen.
Javel, hr.
Jeg er hjemme!
Sang-tae, kom her et øjeblik.
Okay.
Ko Mun-yeong, du bør spørge mig,
om jeg havde en god dag.
Glem ikke, at jeg er din chef.
Det er mine skitser.
Er det drengen, der ikke har nogen selvfølelse?
Ja.
Og det er den følelsesløse prinsesse, der er som en tom dåse?
Ja.
Og det er manden, der er fanget i en kasse.
Hvad synes du? Kan du lide dem?
Nej, slet ikke. Tegn dem igen.
Hvorfor?
-Hvorfor skal jeg det? -Jeg kan ikke lide dem.
Se dem lige. Halsen er drejet 180 grader.
Det er bagsiden af hovedet.
Nej, det er det ikke. Du kigger på deres ansigter.
Er de blå cirkler deres ansigter?
Hvad med detaljerne? Er det tændstiksmænd?
Der er ingen ansigtsudtryk.
Budskabet og karaktererne er de to vigtigste elementer.
Ødelægger du min inspirerende historie med grimme ansigter…
Det er svært.
At tegne ansigtsudtryk
er for svært for mig.
Det er svært.
Du har ansigtskortene.
"Vred, irriteret, glad."
Kan du ikke bare kigge på kortene og kopiere dem?
Hvis jeg kopierer dem, er det ikke mine tegninger.
Ikke mit arbejde.
Så lær mere.
Du er opmærksom.
Stir ikke kun på din brors ansigt.
Prøv at observere og studere andres ansigter.
Så kan du lave dine egne ansigtskort.
Gør det inden næste uge.
-Er du færdig for i dag? -Ja.
Kan vi tage en hurtig snak?
Det er om hr. Ko Dae-hwan.
Det er sandsynligt, at han dør om et par dage.
Jeg er sikker på, direktør O vil kontakte frk. Ko,
men du er tættere på hende.
Sig det til hende, så hun kan forberede sig mentalt.
Det skal jeg nok.
Jeg troede, han ville holde ud lidt længere. Jeg har ondt af ham.
Jeg er kun sygeplejerske, og selv jeg er trist. Stakkels frk. Ko.
Prøv at trøste hende.
Ja.
Vent, Ju-ri!
Jeg så, at du ikke tog din bil,
så jeg tænkte, du ville være her og vente ved busstoppestedet.
Havde du brug for at tale med mig om noget?
Nej.
Hvorfor så vente ved busstoppestedet?
Tja…
Det er sent.
Et par af gadelamperne foran huset er gået ud.
Og der er ingen vagter i dette område.
Og så tænkte jeg på dig.
Den blind date var en løgn.
Men det er sandt, at jeg er nødt til at
tage på blind date på grund af min far.
Min far fik mig sent, så han er 90… Nej.
Er han 91 eller 92 i år?
Han fik mig, da han var meget gammel og…
Er Song Hye-kyo virkelig din type?
Nej, slet ikke.
Min drømmetype er…
Hvad skal jeg sige?
En, hun bare kan støtte sig opad, når det bliver hårdt.
En, der kan støtte sig op ad mig, når det bliver hårdt.
Hun kan græde, når hun vil.
Men selv det vil se rigtig godt ud…
Hvis hendes far stadig var i live…
…så hun vil være som min datter…
"Datter"?
Er du pervers?
Nej. Hør på mig, Ju-ri.
Jeg vil være der for dig, som din far ville være.
Jeg vil være den mand…
Ju-ri!
Har du travlt?
Jeg har altid tid til dig, selv når jeg har travlt.
-E der styr på dit plot nu? -Nogenlunde.
Så de tre personer
finder det, de har mistet?
Skal jeg afsløre, hvordan historien ender?
Nej, jeg er bare nysgerrig.
Også jeg.
Pigen, der kaldte dig "skat" tidligere.
Hvem var det?
En patient, der er 13 år ældre end dig.
Aha. Hun har sådan en ung stemme.
Hun kunne oplæse et eventyr.
-Ko Mun-yeong. -Ja?
Din far…
-Det ser ud til… -Jeg ved det.
Direktør O ringede til mig.
Han sagde, jeg skulle besøge ham, mens han er ved bevidsthed.
Det er latterligt.
Tilgives alle forældre automatisk
for deres ugerninger, fordi de er ved at dø?
"Dine synder er tilgivet."
Kan de ikke tage det sidste åndedrag, før de hører det fra deres børn?
Er du sikker på,
du ikke vil fortryde det senere?
Kong Midas Har Æselører.
Du sagde, at man skal sine tanker højt for at undgå hjertesorg.
Du får ikke chancen
for at tale med din far igen.
Er du okay med det?
Jeg er ligeglad.
Jeg har intet at sige til ham.
Der var en historie,
jeg hadede, da jeg var lille.
En Fortælling om To Søstre.
Jeg hadede faren i historien.
Selvom hans døtre blev mishandlet af deres stedmor
og var på dødens rand,
vendte han det blinde øje til det hele.
Den, der forsømmer
og vender det blinde øje til, er værre end den, der mishandler.
De to søstre
blev praktisk talt dræbt af deres far.
-Jeg hader dig, far. -Kors.
-Seon-hae! -Tag det roligt.
Vær sød!
-Jeg hader dig, far. -Seon-hae.
-Jeg hader dig. -Vær sød! Bare hjælp mig denne gang?
Kom nu, Seon-hae! Vær sød…
Hvad pokker foregår der?
Din datter sagde tydeligvis nej.
Hvis du tvinger hende til at donere sin lever til dig,
må vi ringe til politiet.
Jeg er Seon-haes far.
Jeg er hendes biologiske far.
Og hvad så? Hun er ikke forpligtet til at donere sin lever til dig!
Jøsses.
Hjælp mig bare denne ene gang.
Jeg dør måske, hvis jeg ikke får en levertransplantation.
Hvad lavede du, da din kone næsten slog din datter ihjel?
Du vendte det blinde øje til.
Hun havde brug for hjælp, og du sagde, hun var besat
og solgte hende til en shaman. Du forlod hende!
Det var, fordi hun blev ved med at vrøvle dengang…
Du har behandlet hende som en fremmed i 30 år. Og nu det her?
Hvis du virkelig vil leve,
så knæl for din datter, ikke mig!
Det gør ondt.
Min mave gør også ondt.
Også min ryg.
Jeg har så ondt, jeg ikke kan sove.
Har du nogensinde bedt din far om hjælp?
Han hjalp mig aldrig.
Han lader som om, han intet ved.
Seon-hae.
Skal jeg smide ham ud og sørge for, at han aldrig kommer tilbage?
Eller skal jeg
blive ved din side og beskytte dig, mens du siger
alt det, du gerne ville sige til ham?
Beskyt mig.
Seon-hae.
Jeg hader dig, far.
Du gik bare,
når mor mishandlede mig.
Jeg blev ved med bede dig om hjælp.
Men du gik bare.
Du beskyttede mig ikke.
Måske var det mor, der slog mig,
men jeg hader dig endnu mere.
Jeg var ikke besat.
Men du solgte mig til en shaman.
Jeg ventede på dig.
Jeg ventede på, at du kom tilbage efter mig.
Jeg hader dig, far.
Jeg hader dig så meget, far.
Du får ikke chancen for at tale med din far igen.
Er du sikker på,
du ikke vil fortryde det senere?
Du er irriteret.
"Pokkers, jeg er så irriteret."
"For pokker."
Hvordan ser du ud,
når der er nogen, du ikke kan lide?
"Jeg kan ikke lide den fyr. Pis."
Hvad så, når du er vred?
"Jeg er så vred! For pokker."
Hvorfor… Hvorfor er de alle sammen ens?
Alt, du gør, er at råbe.
Mit ansigt er ved at være lammet
af at hjælpe dig med lektierne.
-Kors. -Du godeste.
Kom ind.
Hr. Moon, du spurgte efter mig.
Ja. Goddag.
Jeg har lektier for til i næste uge.
Jeg skal studere ansigtsudtryk, så jeg kan tegne dem.
Du er kunstdirektør,
-så kan du hjælpe? -Gør det ikke.
Ja. Det vil jeg gerne. Hvad kan jeg gøre for dig?
-Kom og sid her. -Okay.
Mange tak.
Se på mig.
Kan du vise mig et yndigt udtryk?
-"Et yndigt udtryk"? -Ja.
Hun er så sød.
Det er så svært. Det er sært.
Vær sød at vise et yndigt udtryk for mig.
Lad os tage en pause.
-Det er så svært. -Beklager, hr. Moon.
Farvel.
Hej.
Lige nu?
Jeg vidste ikke, du ville invitere mig på druk.
Gang-tae er på arbejde i aften.
Så jeg ringede til dig i stedet.
Du er vist ikke i godt humør.
Er det på grund af din far…
Kongen har æselører!
Jeg ringede for at kunne råbe.
Det skulle ikke holdes inde.
Så burde jeg ikke drikke mig fuld i dag.
Ju-ri.
Ja?
Hvis
jeg blev født som din mors datter,
og du blev født som min fars datter,
hvad var der så sket?
Så vil jeg vædde med…
Min mor ville tæske dig ihjel for at være uhøflig.
Du har ret.
Ju-ri ringede og sagde, at hun ville komme for sent.
Hun drikker i aften.
Drikker hun?
Jeg synes ikke, hun skal gå ud og drikke.
Med hvem?
-Mun-yeong. -Kors.
De burde ikke være sammen.
Lad dem være.
De er venner. Lad dem klare det selv.
Da jeg lavede mad til byggearbejdere,
tog Ju-ri en ven med hjem for første gang i sit liv,
og det var Mun-yeong.
Hun var så tynd og lille.
Men hun åd en stor skål ris.
Det var som om, det var første gang, hun spiste en skål varme ris.
Der må være sket noget mellem hende og hendes familie.
Jeg er ikke helt sikker.
Jeg ved bare,
at hun havde en hård barndom.
Er du vågen?
Vil du have en kop vand?
Jeg…
…gjorde noget forfærdeligt.
Men der er ingen,
jeg kan bede om tilgivelse.
Jeg…
…dræbte min kone.
Hvem dræbte du?
Den kvinde
nynnede en sang,
selv efter hun slog nogen ihjel.
Du har glioblastoma.
Det er en ondartet hjernesvulst, så din
chance for overlevelse er lav.
Når tumoren vokser i størrelse,
vil du få forstyrrelser kognitivt og hukommelsesmæssigt.
Du ser ud til at være i godt humør i dag.
Ja, jeg er i godt humør.
I går aftes omkring kl. 20,00 blev en kvinde i 40'erne
stukket ihjel i halsen i Oji-gub, Seongjin,
og politiet er begyndt at efterforske sagen.
På tidspunktet for hændelsen var ofrets søn sammen med hende,
men på grund af hans ustabile, psykiske tilstand
har politiet svært ved at få en præcis vidneforklaring.
Seongjins politi går ud fra, at offeret blev myrdet.
-Men der er ingen beviser… -Den nye husholderske.
Hvorfor er hun her ikke?
Hun kommer ikke mere.
Hun skulle ikke have overskredet grænsen.
Det var dig, ikke?
Du gjorde det, ikke?
Dræbte du den kvinde?
Bare rolig. Ingen ved det.
Hvis
jeg dør,
bliver Mun-yeong,
min datter,
et monster som dig.
Så vær sød…
Dø, dit monster!
Jeg er sikker på,
jeg dræbte hende den dag.
Frk. Park, er der noget…
Nej, alt er fint.
Mun-yeong…
Mun-yeong
så
det hele.
Hun var der,
da jeg dræbte den kvinde.
Hun var en lille pige,
men hun så det hele.
Far.
Hvor har du været?
Åh, jeg…
Jeg kunne ikke sove.
Så jeg fiskede ved reservoiret.
Mun-yeong
ved alt.
Er det derfor,
du prøvede at dræbe din datter?
Nej.
Jeg var bare bange for,
at Mun-yeong
også var et monster, som hendes mor.
Derfor gjorde jeg det.
Min datter…
…gjorde intet galt.
Det er min skyld.
Jeg var…
…virkelig bange for min mor.
Jeg har altid prøvet at være en god datter.
Min mor skulle ikke hade mig.
Ingen kom for at redde mig.
Undtagen én person.
Jeg ville gerne stikke af med ham.
Men kunne ikke på grund af min mor.
Hvad med din far?
Var han der for dig?
Mens min mor opdrog mig på sin egen måde,
var det eneste, min far gjorde,
at læse
en eventyrbog én gang.
"En eventyrbog"?
Men Ju-ri.
Han har måske kun gjort det én gang,
men jeg glemmer det aldrig.
Med alt det, hun har været igennem,
har frk. Ko klaret sig godt.
GUMMICELLE
KO DAE-HWAN
Hold op med at stirre på mig.
Er det dit triste ansigt?
Nej.
Det er mit kønne ansigt.
Du burde ikke være flov over at være trist.
Jeg er ikke trist.
Nej, jeg tror, du lyver.
Sang-tae.
Jeg kan se, hun lyver.
Skal vi gå?
KO DAE-HWAN
Jeg er sulten.
-Skal vi spise noget? -Jeg vil have jjamppong.
Nej.
Jeg vil have Gang-taes sojabraiserede vagtelæg.
Det var frk. Kangs ret.
Hun laver de bedste sojabraiserede vagtelæg.
Og Gang-tae laver rigtig god stuvning.
Men hans tilbehør…
Det smager ikke godt.
"I et slot dybt inde i skoven,
blev en smuk prinsesse født.
Kongen elskede sin datter højt,
så han holdt en fest for at fejre sin datters fødsel
og inviterede 12 troldmænd."
Det betyder, at jeg også er en prinsesse.
Jeg bor på et slot dybt inde i skoven.
Selvfølgelig.
Jeg byggede et kæmpe slot,
så min datter kunne være en prinsesse.
Lad os se.
"Hele landet havde travlt med at fejre prinsessens fødsel.
Men den onde troldmand, der ikke blev inviteret,
blev ekstremt vred, så han tog direkte til slottet
for at ødelægge fødselsdagsfesten."
Tja,
jeg ved, han døde af en sygdom,
men han levede et langt liv.
Det er ikke værst, vel?
Det er noget vrøvl.
Alle menneskers død er trist.
Jøsses.
Men jeg må sige,
jeg er lettet over at vide, at Mun-yeong
kan støtte sig op ad de to brødre.
Du godeste.
Alle på hospitalet kommer til at være triste.
Eftersom han har været patient længe,
så er folk nok lidt nede.
Hey, Gang-tae.
Ja, selvfølgelig. Du kan komme og tage noget med.
Jeg burde ikke sige det til en, der lige er kommet tilbage fra en begravelse.
Men du er som en irriterende datter, der er her for at hente mad til din mand
fra din mors hus.
Sådan der.
Er du okay?
-Mig? -Ja.
Af en eller anden grund
får jeg lyst til at spørge dig, hver gang jeg ser dig.
Jeg er okay.
Jeg klarer mig.
Men jeg ved ikke,
om min mor er okay med, at jeg prøver
at være glad.
Hvad er det for noget vrøvl?
Det værste, man kan gøre over for en forælder, er at opgive glæde,
fordi man har det skidt over at føle det.
Hvis du vil gøre din mor glad,
så gør dit bedste for at leve lykkeligt fra nu af. Sådan.
Værsgo.
Mange tak.
Vi vil nyde din mad.
Blev det ikke flot?
Jo.
Jeg kan lide det.
Burde jeg
sælge dette hus?
Hvorfor?
Jeg vil bare
begynde forfra.
Det lyder som en idé.
Jeg sælger huset
og hjælper hr. Lee med at åbne et forlag.
Med resten af pengene køber jeg en campingbil.
Sang-tae er færdig, når han tegner en sommerfugl på maleriet.
Så du bør også stoppe med at arbejde på hospitalet.
Så kan vi tre tage på en tur
uden destination.
Okay, lad os gøre det.
Siden du skal bruge så mange penge,
kan du købe mig nogle fine jakkesæt,
betale for min tur til Serengeti
og lade mig bo i en hotelsuite?
Hvad med at passe på mig resten af livet?
Prøv ikke at være gigolo. Det klæder dig ikke.
Hej.
Vær ærlig over for mig.
Om hvad?
Hvad vil du egentlig gerne lave?
Hvad er din drøm?
Nej, lige meget.
Hvorfor? Har du ikke en, eller vil du ikke sige det?
Jeg…
…vil gå i skole.
Selv aftenskole går an.
Vil du i skole?
En skole…
-Nej. -Hvorfor ikke?
Der er piger på din skole, så det kan jeg ikke lade dig gøre.
Hvis du skal gå på en skole, så tag online-kurser.
Hvad så med dig? Hvorfor blev du eventyrforfatter?
Mig?
Fordi jeg kender den verden bedst.
Jeg voksede op som en prinsesse
i dette slot, som min far byggede.
En prinsesses liv
er sværere, end man kan forestille sig.
Kun slutningen er lykkelig.
Fandens også.
Forstår du,
en lykkelig slutning
er det vigtigste.
OK PSYKIATRISK HOSPITAL
Jeg tegner en sommerfugl i dag.
Jeg kan godt.
-Jeg ser frem til det. -Okay.
Jeg venter på jer efter timen.
Lad os tage hjem sammen.
Okay.
Han tegnede den endelig.
Hej.
Sang-tae.
Endelig fandt du din dør. Tillykke.
-Min dør? -Ja.
-Din tegning. -Min tegning?
Hej.
Hvad…
Nej… Det er…
Det er…
Jeg har ikke…
Det har jeg ikke malet.
Det…
Det er… Åh, gud. Nej…
Min… Min mor…
Sommerfuglen var på kvinden, der dræbte min mor.
Sommerfugl! Den sommerfugl!
Det…
Den sommerfugl…
På oldgræsk
er ordet for sommerfugl psyke.
Ved du, hvilket ord, der kommer fra psyke?
Psykopat.
Hvad synes du?
Denne sommerfugl er en ener.
Ser jeg pæn ud?
Hvorfor…
Hvorfor er sommerfuglen der?
Den sommerfugl…
Den sommerfugl dræbte min mor.
Nej.
Den sommerfugl dræbte min mor.
-Jeg har ikke tegnet den. -Mun-yeong.
-Den dræbte min mor. -Nej.
-Jeg har ikke tegnet den.
Det er ikke sandt, vel?
Vel?
Sig, det ikke er.
Mun-yeong.
Kom nu.
Sig, det ikke er sandt.
Vær sød…
Mun-yeong.
Sig, det ikke er sandt!
Mun-yeong er…
Hun er bare Ko Mun-yeong.
Den mutantsommerfugl
er en ener.
Jeg er sikker på, den var her.
Sang-tae.
Jeg er bange.
Jeg er ældre end jer, så jeg vil beskytte jer.
Jeg er din værge.
Kom til mig.
Mor.
Det er jeg ked af.
-Stop bilen. -Mun-yeong.
-Stop, sagde jeg! -Mun-yeong!
Sang-tae.
Tekster af: Nynne Marie Vogt