‫- סדרה מקורית של NETFLIX -
‫- אגיע אליך בקרוב -
‫זה לא נורא מדי?
‫בגלל הפרפר הארור הזה
‫נאלצתי לסבול
‫כל השנים.
‫אבל איך הפרפר
‫הוא אימא שלה?
‫אז אני מקווה
‫שהיא לא תגלה לעולם.
‫אני לא רוצה שמון־יונג תסבול כך…
‫אני לא רוצה שהיא תיפגע.
‫אני לא רוצה שהיא תדאג לרגשות של אחרים.
‫אני מקווה שהיא תוכל לחיות בלי רגשות
‫כמו פחית ריקה.
‫אני מרגיש אשם כשאני חושב
‫על אימי ואחי. מה אעשה?
‫אנחנו יוצאים.
‫תצטרף אלינו אחר כך אם תשנה את דעתך.
‫- גאנג־טה -
‫- סטודיו לצילום -
‫הודות למאנג־טה שנתת לי,
‫כבר אין לי סיוטים.
‫אתה, סאנג־טה ומאנג־טה.
‫אני אסירת תודה שיש לי את המשפחה הזאת.
‫נ.ב.
‫אני רוצה את מאנג־טה חזרה.
‫הוא שלי.
‫הגברת יכולה לשבת בכיסא.
‫אדוני, בבקשה עמוד לצידה.
‫יופי. אדוני, תוכל להתקרב אליה קצת?
‫בטח. ‫-יפה. זה מצוין.
‫עכשיו, הביטו אל המצלמה וחייכו חיוך רחב.
‫חיוך רחב, בבקשה. עיניים למצלמה. קדימה!
‫אחת, שתיים… ‫-הו, תראו!
‫חכה רגע, בבקשה.
‫אחי… אחי הקטן הגיע.
‫וואו, אחי… זה אחי האמיתי.
‫אני מקווה…
‫שלא איחרתי מדי.
‫הייתי מוסיפה אותך בפוטושופ אם לא היית בא.
‫לכן באתי.
‫אתה נראה מהמם. כל כך מהמם.
‫כמה עלתה החליפה? מאה אלף וון?
‫גם אתה נראה נאה. ‫-כן, אני יודע.
‫וואו, שמת ג'ל בשיער.
‫השתמשת בשלי?
‫אם שלושתכם רוצים להופיע בתמונה,
‫עמדו זה לצד זה והביטו אל המצלמה.
‫אוקיי. שלושתנו מצטלמים יחד.
‫זהו הפורטרט המשפחתי שלנו. פורטרט משפחתי.
‫בחורים, התקרבו אל הגברת בבקשה.
‫זה פורטרט משפחתי, אז חייכו חיוך רחב בבקשה.
‫מתחילים.
‫בבקשה לחייך.
‫טוב, מתחילים.
‫אחת, שתיים, שלוש!
‫- פרשה 13: אביהן של שתי האחיות -
‫חזרתי.
‫מר לי. חזרת. ‫-הו, סונג־ג'יי.
‫היי, לאן את הולכת?
‫שלחתי לך הודעה.
‫אני הולכת לספריית האמנות ‫עם מיס קו ומר מון סאנג־טה
‫כדי לעשות תחקיר.
‫ברור שלא ראיתי את ההודעה
‫כי אמרת לי לכבות את הטלפון.
‫זה כאב.
‫ג'ו־רי בחדר שלה!
‫אני חושבת שהאסטרטגיה שלנו עובדת.
‫באמת?
‫אז עד שהיא תשאל אותך איך הלך הבליינד דייט,
‫אל תדבר על זה בכלל. בסדר?
‫למה לא?
‫אמרת ששיקרת לה שיצאתי לדייט עם מישהי
‫שדומה לסונג היי־קיו.
‫פשוט שתוק ועשה כדבריי.
‫אני צריכה לצאת. להתראות אחר כך. ‫-אוקיי.
‫שמרי על עצמך.
‫אוקיי, בסדר.
‫ג'ו־רי.
‫אפשר להיכנס?
‫כן.
‫רציתי להגיד לך שחזרתי בשלום.
‫אתה בטח עייף. לך לנוח.
‫את ביום חופש, אני מניח.
‫כן.
‫אימא שלי שלחה איתי מעדן עלי תות
‫וקימצ'י, הבאתי את זה.
‫אם עוד לא אכלת, אולי נשב…
‫אכלתי. תאכל אתה.
‫טוב.
‫יצאתי לבליינד דייט.
‫כן, אני יודעת.
‫וואו, איך היא דומה לשחקנית סונג היי־קיו.
‫שהיא בול הטיפוס שלי.
‫מהתחלה היה לנו כיף…
‫מר לי.
‫יש לי הדרכה מחר,
‫אז אני צריכה ללמוד את כל זה היום.
‫טוב, מצטער.
‫תלמדי היטב. אני בטוח שתצליחי!
‫לעזאזל. אני והפה הגדול שלי.
‫נדפקתי.
‫- ברצינות? סונג היי־קיו? ‫אתה עד כדי כך נלהב? -
‫לעזאזל.
‫קו מון־יונג חושבת ‫שהיא יכולה לנפנף אנשים כל הזמן?
‫אין בעיה.
‫דברי מאחורי גבם של אחרים לשחרר מתח.
‫אני מקווה שתחיי חיים ארוכים וטובים.
‫תודה.
‫שלום לארט דירקטורית שלנו, ‫מיס יו סונג־ג'יי.
‫אתה בחליפה היום. אתה נראה מהמם!
‫רצית לבוא לפה? ‫-כן, זו ספריית אמנות.
‫יש כאן המון ספרי ציור.
‫בוא איתי. ‫-אוקיי.
‫מכאן.
‫קדימה. ‫-היי.
‫אל תלבש את זה יותר. ‫-למה לא?
‫זה לא נראה טוב.
‫אתה נראה הרבה יותר טוב במדי האח שלך.
‫באמת?
‫חשבתי לקנות עוד כמה.
‫החליפה הזאת די נוחה.
‫היא לא נראית נוחה. אל תלבש אותה.
‫טוב, לא אלבש.
‫אז את אל תלבשי את זה.
‫זה נראה מאוד לא נוח.
‫לכל הרוחות.
‫היי! פשוט תקשיב לי ואל תלבש אותה,
‫או שאגזור אותה לחתיכות! שמעת?
‫אל תלבש אותה!
‫"היה לה בית בובות,
‫בית יפה מאוד."
‫זה מאייר מפורסם מאוד.
‫שמעתי שילדים בימינו
‫אוהבים איורים כאלה… ‫-צריך…
‫צריך לדבר בשקט בספרייה.
‫זה כלל בסיסי בספריות, טוב?
‫- צלחת הזהב -
‫כידוע לך,
‫הסיפורים שמיס קו כותבת ‫הם בדרך כלל כבדים וקשים.
‫אז אני חושבת שיהיה טוב אם תוכל לרכך אותם
‫בחום ובתמימות שלך.
‫כמו אור שמש עדין ביום אביבי, למשל.
‫וגם… נכון.
‫משהו שגורם להרגשה חמימה, ‫בעיקר צבעים פסטליים,
‫וכך תנטרל את הסיפורים הקשים של מיס קו…
‫אני מסרב.
‫אני לא חושב שאוכל. ‫-מה?
‫למה לא?
‫אם הם ינוטרלו, הם יהיו חסרי טעם. ‫לא תרגישי טעם.
‫מי ירצה לאכול את זה?
‫אפילו כלב לא יאכל את זה.
‫הוא כל כך מגניב.
‫- הכלב האביבי -
‫- היה היה, לפני זמן רב, כלב… -
‫שמעתי שאתה כמו הכלב האביבי.
‫אני? למה?
‫החבר הזה שלך, מה שמו? ג'ה־סו או ג'ה־מי?
‫הוא אמר לי
‫שאתה אף פעם לא נפתח עם אף אחד
‫ושאתה שומר הכול בפנים.
‫כמו הכלב האביבי.
‫נפגשתם?
‫הזמנתי אותו כדי לשאול
‫אם הוא יודע למה אתה נסער כל כך.
‫הזמנתי עשרה קרטוני פיצה והוא הגיע מיד.
‫ו…?
‫מה הוא אמר?
‫הוא אמר לי לא לחטט
‫כי אין טעם לגלות מה אתה חושב.
‫אז החלטתי לשחרר.
‫אני כבר לא סקרנית.
‫קו מון־יונג.
‫אני…
‫נמאס לי כל כך
‫להגן על אחרים
‫ולדאוג להם.
‫נולדתי לטפל באחי,
‫ונאלצתי לפרנס
‫אז אני מכריח את עצמי לעשות את זה.
‫ו…?
‫מעכשיו לא אחשוב על זה
‫כעל עבודה.
‫זו מטרתי מעכשיו.
‫להקריב את חיי כדי להגן על משפחתי…
‫כשחושבים על זה,
‫זה די מגניב.
‫לא אכפת לי במי מדובר, לא אסלח למי
‫שמתעסק עם בני משפחתי.
‫אם משפחתי תילקח ממני,
‫ארדוף את האדם הזה עד שאשיבה.
‫אגן על משפחתי בכל מחיר.
‫האם אני
‫חלק מהמשפחה הזאת?
‫הצטלמנו לפורטרט משפחתי יחד,
‫אנחנו משפחה עכשיו.
‫- בית חולים פסיכיאטרי או־קיי -
‫אל תתקשר אליי שוב.
‫למה אתה חושב שאתה יכול לבוא לפה?
‫בסדר, אז בוא.
‫פשוט אתאבד, אם כך.
‫אם הוא מתקשר שוב,
‫תגידו לו שיו סונג־ג'יי מתה.
‫מיס יו, חכי.
‫תרצי לצאת לטיול?
‫עם מי היא דיברה בטלפון?
‫שוב האיש הזה, אביה של יו סונג־ג'יי.
‫הוא חסר בושה.
‫שמעתי שהוא שלח אותה לשמאן בילדותה ‫כי חשב שהיא אחוזת דיבוק.
‫לא הייתי רוצה לפגוש את אבי ‫אם הוא היה עושה לי דבר כזה.
‫הם לא בקשר שנים. מה פתאום עכשיו?
‫מיס סון ביול. ‫-כן, גברתי.
‫את לא מכירה את ההיסטוריה שלה
‫אז אל תמהרי לשפוט.
‫את הרי מכירה רק צד אחד של הסיפור.
‫להוריה כנראה הייתה סיבה.
‫כן.
‫טוב, זה הכול באשמתי.
‫- זה בסדר, אתם מסוגלים לעשות את זה -
‫היכנסו.
‫מיס קאנג. ‫-היי.
‫וואו.
‫למה לא אכלת ארוחת ערב?
‫טוב… ‫-למה?
‫שבי פה, בבקשה. ‫-תודה.
‫אוי. ‫-הייתי צריך לעשות משהו.
‫הבנתי.
‫עזוב, אל תהיה מוטרד.
‫אי אפשר לישון כשהבטן ריקה. תאכל קצת.
‫תודה.
‫אתה בוגר אבל קורא ספרי ילדים.
‫זה גורם לך להיראות תמים ומגניב.
‫לא. זו רק העבודה שלי.
‫תודה לך. ‫-קדימה, תאכל.
‫וואו, זה מעולה.
‫למען האמת, מתי מרעב.
‫אבל לא אכלתי כי הייתי נבוך מדי.
‫נבוך ממה?
‫וואו, סונג היי־קיו?
‫למה לשקר ככה?
‫בדיוק.
‫רציתי לתפור את שפתיי.
‫אלי הטוב.
‫שאתן לך רמז?
‫"רמז"?
‫תבין, ג'ו־רי…
‫תמיד העדיפה את אביה על פניי.
‫הוא היה כמו מנטור בשבילה.
‫אבל אביה מת כשהייתה ילדה,
‫והיא נאלצה להיות בשבילי בת, בן ובעל.
‫לכן היא לא יודעת להישען על אחרים.
‫אם אביה היה בחיים
‫היא הייתה מניחה ששומרים עליה
‫ואומרת מה שבא לה.
‫היא הייתה יכולה ‫להימנע משברוני לב, זה בטוח.
‫מישהו שאפשר
‫להסתמך עליו בתקופות קשות.
‫זה לא מספיק?
‫כן. כמובן.
‫בהחלט.
‫חזרנו!
‫דולי… אני רוצה לצפות ב"דולי".
‫אשאיר את הספר בחדר העבודה. ‫-בסדר!
‫אל תשכח לתלות את הבגדים. ‫-טוב!
‫אחרי שנקבל את הפורטרט המשפחתי, ‫נתלה אותו שם.
‫הוא יאיר את החדר.
‫אולי פשוט אעצב מחדש את הבית?
‫גם את החדר שלכם. הוא קטן מדי לשני אנשים.
‫אז מה את אומרת? שנחליף חדרים?
‫לא, לא בהכרח.
‫אתה יכול לישון בחדרי.
‫תעבור לחדר שלי. ‫-אני לא רוצה.
‫למה לא?
‫כי זה היה החדר של הורייך.
‫אז מה?
‫קו מון־יונג? ‫-כן?
‫אם אבקש ממך לעבור איתי למקום אחר,
‫האם תסכימי?
‫אבל למה?
‫תבואי איתי? ‫-אתה חייב להמשיך לברוח?
‫האם הסיוטים של סאנג־טה יחזרו?
‫אם זה יקרה, אל תדאג.
‫אקרע את הפרפר הזה לגזרים ‫ואהרוג אותו בשבילך.
‫אתה יודע כמה אני אוהבת לתפוס פרפרים.
‫זו לא הסיבה.
‫גם במקרה
‫שהפרפר יחזור,
‫אל תהרגי אותו.
‫את לא צריכה.
‫למה?
‫מה אם…
‫אבהל ואברח שוב?
‫אצטרך לרדוף אותך.
‫אתפוס אותך ואשבור את רגליך.
‫טוב, בסדר. אני מבטיחה.
‫בוא נכרות ברית־זרת.
‫ונחתום אותה.
‫לא ככה.
‫"די, מי אתה חושב שאתה? ‫-"די, מי אתה חושב שאתה?
‫למה אתה כועס? ‫-למה אתה כועס?
‫שינייך גרועות. ‫-שינייך גרועות.
‫שאלתי מה דעתך? ‫-שאלתי מה דעתך?
‫אל תתיז קצף!" ‫-אל תתיז קצף!"
‫למה אתה סמוק?
‫מה?
‫אולי כי עשיתי מקלחת חמה.
‫אתה מתבייש?
‫הלחיים שלך אדומות והאישונים רוטטים.
‫אתה נמנע להביט בעיניי ומחייך באופן מוזר.
‫אתה עושה את זה כשאתה מתבייש.
‫אתה מתבייש במשהו שעשית?
‫לא.
‫בעצם, אולי.
‫נישקת אותה?
‫כן, נשיקה קטנה על השפתיים.
‫נשיקה עדיפה על ריב.
‫אל תריבו. זה יכעיס אותי.
‫אז אשאל אותך משהו.
‫את מי אתה מעדיף, אותי או את מון־יונג?
‫אני…
‫אני אוהב את קו גיל־דונג.
‫"המקרל המטוגן הזה מלוח מדי! ‫איך אני אמור לאכול אותו?
‫לא תקבל עוד אוכל אם תמשיך להתלונן!"
‫למה הם רבים?
‫אל תדבר איתי כשאני צופה ב"דולי". ‫זה כלל בסיסי.
‫- בית חולים פסיכיאטרי או־קיי -
‫בקרוב תסיים את ציור הקיר. ‫-כן.
‫שלום.
‫אתה בסדר עכשיו? האוזניים שלך בסדר?
‫כן, אני מרגיש הרבה יותר טוב, תודות לך.
‫הינה, אני מחזיר לך את הספר.
‫הספר… נכון הוא טוב?
‫כן, כל כך אהבתי אותו, ‫ששיננתי את כל הסיפור.
‫איזה חלק… איזה חלק הכי אהבת?
‫"אז אל תשכח דבר מזה.
‫זכור את הכול ותתגבר על זה.
‫אם לא תתגבר על זה,
‫תמיד תישאר ילד שנשמתו לא בגרה."
‫וואו. ‫-החלק הזה.
‫זה החלק האהוב עליי.
‫"תתגבר על זה.
‫זכור את הכול ותתגבר על זה."
‫"תתגבר על זה." זו השורה האהובה עליי בספר.
‫טוב…
‫אתה עדיין מתאמן על ציור פרפרים?
‫כן.
‫במחברת שלי. לאט־לאט.
‫אני מבין.
‫אז,
‫מה נראה לך יקרה קודם? ‫שפרפרים יתעופפו בציור שלך?
‫או…
‫שאני אצא מבית החולים?
‫הדלת.
‫תלוי מי מאיתנו ימצא קודם את הדלת.
‫נכון. ‫-כן.
‫בוא נמהר למצוא את הדלת ונוכל לצאת יחד.
‫אוקיי.
‫מיס יו.
‫מיס יו סונג־ג'יי?
‫מיס יו סונג־ג'יי מתנהגת מוזר.
‫היא לא מתעוררת.
‫מתי דיברת איתה לאחרונה?
‫אתמול אחר הצהריים.
‫אל תגידי לי…
‫כדאי שנתכונן למבקר שלה.
‫מה? מי מגיע?
‫מר קאן פיל־אונג סבל מאוד ‫מהמבקר הזה בשנה שעברה.
‫אני יודעת. הוא תמיד נטפל למישהו ‫ועוקב אחריו או אחריה לכל מקום.
‫וואו, מי זה המבקר הזה?
‫אל תגידי לי…
‫זו רוח רפאים?
‫"אני"?
‫"אני."
‫זה כנראה מתייחס לדו הוי־ג'יי.
‫אז הפתק הזה
‫זה כמו אזהרה מהפרפר.
‫נכון.
‫מעניין מה היה כתוב בכל הפתקים.
‫לא מצאתי כאן פנקס ריק כזה,
‫מה שאומר
‫שהיא לא כתבה אותם כאן.
‫היא כנראה קיבלה אותם מבחוץ.
‫תמיד חשבתי שמשהו משונה מתרחש. זו הסיבה?
‫אז קודם כול, אל תבטח באף אחד בבית החולים.
‫אפילו לא בי.
‫ואל תשאיר את סאנג־טה לבד בבית החולים.
‫סאנג־טה.
‫אל תחכה שאסיים את המשמרת.
‫לך ישר הביתה, טוב? ‫-טוב.
‫ושהטלפון יהיה עליך כל הזמן.
‫אם אדם זר מדבר איתך…
‫אני לא תינוק. למה אתה מדבר אליי ככה פתאום?
‫סתם. אני רק חושש…
‫אני לא פחדן, בסדר?
‫תראה… תראה את זה.
‫אני מתרגל ציור פרפרים.
‫ואני אמצא את הדלת לפני מר קאן פיל־אונג.
‫לא אברח יותר. די.
‫אז אתה תשמור עלינו מעכשיו?
‫כמובן. יש לי שני אחים קטנים עכשיו.
‫אני האח הגדול שלך ושל מון־יונג,
‫אז אני חייב לשמור עליכם. שתהיו מוגנים.
‫היי.
‫אכלת צהריים? ‫-כן, הרגע. ואתה?
‫אכלתי עם סאנג־טה.
‫כשאת עובדת,
‫תוכל לבקש מסונג־ג'יי או ממר לי שיבואו
‫ויהיו איתך?
‫אני לא אוהבת הסחות דעת כשאני כותבת.
‫נעלת את הדלת, כן?
‫אל תכניסי זרים.
‫זה נחמד.
‫מה נחמד? ‫-שמישהו דואג לי.
‫אני צריכה להדאיג אותך יותר.
‫היי, חמוד.
‫"חמוד"?
‫מי הכלבה הזאת?
‫לא משנה. עזבי. תתרכזי בכתיבה.
‫לעזאזל.
‫היא נשמעה כמו ילדה קטנה.
‫איפה אני?
‫זה בית החולים הפסיכיאטרי או־קיי, ‫כפי שאת יודעת.
‫אני שוב בבית החולים.
‫שוב הגעתי באמבולנס אחרי שהרביצו לי?
‫אתה מוכר לי.
‫אני האח מון גאנג־טה.
‫אני לומדת בבית הספר בסונגג'ון סיטי, ‫כיתה א' 2, תלמידה מספר 13.
‫שמי יו סונג־ג'יי.
‫אם את בכיתה א'… את בת שמונה?
‫כן. אגב, איפה השירותים?
‫הינה את. חיפשתי אותך.
‫אני חייבת לעשות פיפי. אני צריכה לשירותים.
‫אקח אותך לשם. בואי.
‫אני יודעת למי הוא דומה!
‫הוא דומה לפארק נאם־ג'ונג. פארק נאם־ג'ונג!
‫הוא מהודר מאוד.
‫היא סובלת מהפרעת אישיות דיסוציאטיבית.
‫- הפרעה שמתבטאת בריבוי זהויות -
‫כשלאדם יש כמה זהויות?
‫כן.
‫היא פיתחה את ההפרעה ‫בעקבות התעללות בילדותה.
‫זה כואב.
‫בימים ההם, גם כשהורים היכו את ילדיהם,
‫זה נחשב בסדר
‫כי זו הייתה פרקטיקת חינוך לגיטימית.
‫אבל זו התעללות.
‫מה נעשה עכשיו?
‫מה נעשה? ‫-אז היא פיתחה
‫כמה זהויות כמנגנון הגנה,
‫אבל הוריה האמינו שהיא אחוזת דיבוק
‫ומכרו אותה לשמאן שגר בקרבת מקום.
‫כלומר,
‫היא לא שמאנית באמת?
‫היא לא מדיום ולא אחוזת דיבוק, ‫לכן הקריאות שלה היו לא מדויקות.
‫המנהל או טיפל בה אחרי שהלך אליה לקריאה
‫ואשפז אותה בבית החולים.
‫ביול, קראי בבקשה למנהל או. ‫-בסדר.
‫אדוני, מר קו דה־ואן בחדר 203…
‫יש חולים נוספים בחדר הזה,
‫כדאי שנעביר אותו לחדר ההרגעה.
‫כן, אדוני.
‫חזרתי!
‫סאנג־טה, בוא לפה רגע.
‫בסדר.
‫קו מון־יונג, תשאלי אותי
‫אם היה לי יום טוב.
‫תזכור שאני הבוסית שלך.
‫אלה הסקיצות שלי.
‫זה הבחור חסר המודעות העצמית?
‫כן.
‫וזו הנסיכה חסרת הרגש שהיא כמו פחית ריקה?
‫נכון.
‫וזה מי שלכוד בקופסה.
‫מה דעתך? מוצאים חן בעינייך?
‫ממש לא. צייר מחדש.
‫למה?
‫למה לצייר מחדש? ‫-אני לא אוהבת איך שהם נראים.
‫הבט בהם. הצוואר שלהם מסובב 180 מעלות.
‫זה אחורי הראש שלהם.
‫לא נכון.
‫העיגולים הכחולים הם הראשים שלהם?
‫מה עם תווי הפנים? אלה ציורי ילדים?
‫אין הבעות על פניהם.
‫המסר והדמויות הם האלמנטים החשובים ביותר.
‫תהרוס את הסיפור היפה שלי ‫עם פרצופים מכוערים…
‫זה קשה.
‫לצייר הבעות פנים
‫זה קשה לי.
‫אני מתקשה בזה.
‫יש לך את כרטיסי הבעות הפנים.
‫"כועס, מעוצבן, שמח."
‫אתה לא יכול להעתיק מהכרטיסים?
‫אם אעתיק אותם, אלה לא יהיו הציורים שלי.
‫זו לא תהיה העבודה שלי.
‫אז תחזור ללמוד.
‫אתה חד הבחנה.
‫אל תביט רק בפנים של אחיך.
‫נסה לבחון וללמוד פנים של אחרים.
‫ואז תוכל להכין בעצמך כרטיסי הבעות פנים.
‫תלמד את זה עד השבוע הבא.
‫סיימת להיום? ‫-כן.
‫נוכל לדבר רגע?
‫בעניין מר קו דה־ואן.
‫הוא כנראה ימות בימים הקרובים.
‫אני בטוחה שהמנהל או יודיע למיס קו
‫אבל אתה קרוב אליה יותר.
‫אתה צריך לומר לה, כדי שתתכונן נפשית.
‫בסדר, אומר לה.
‫חשבתי שהוא יצליח להחזיק עוד קצת זמן. ‫זה מצער אותי מאוד.
‫אני רק אחות ואני עצובה. ‫זה בטח קשה מאוד למיס קו.
‫נסה לנחם אותה.
‫כן, גברתי.
‫חכי, ג'ו־רי!
‫שמתי לב שלא לקחת את המכונית שלך
‫אז הנחתי שתחזרי בערך עכשיו ‫וחיכיתי בתחנת האוטובוס.
‫רצית לדבר איתי על משהו?
‫לא.
‫אז למה חיכית בתחנה?
‫טוב…
‫כבר מאוחר.
‫וכמה פנסי רחוב ליד הבית כבויים.
‫וגם אין פה משמר אזרחי.
‫אז חשבתי עלייך.
‫הבליינד דייט היה שקר.
‫אבל נכון שאני צריך לנסוע
‫ולצאת לבליינד דייט מדי חודש למען אבא שלי.
‫אבא שלי הוליד אותי מאוחר, הוא בן 90… לא.
‫הוא בן 91 או 92?
‫בכל מקרה, הוא הוליד אותי בגיל מבוגר מאוד…
‫האם סונג היי־קו ‫היא באמת האישה המושלמת בעיניך?
‫לא, בכלל לא.
‫הטיפוס האידיאלי שלי…
‫איך אומר זאת?
‫מישהו שאפשר להסתמך עליו בתקופות קשות.
‫מישהי שתוכל להישען עליי בתקופות קשות.
‫היא יכולה להתלונן ולהתלונן.
‫ועדיין אני אוהב אותה.
‫אם אביה היה בחיים…
‫אני אראה בה בת…
‫"בת"?
‫אתה סוטה?
‫לא. תקשיבי לי, ג'ו־רי.
‫אני רוצה לתמוך בך כמו שאביך היה תומך.
‫אני רוצה להיות…
‫ג'ו־רי!
‫את עסוקה?
‫גם כשאני עסוקה, תמיד יש לי זמן לשחק איתך.
‫יש לך את הסיפור כבר? ‫-בגדול, כן.
‫אז האם שלושת הגיבורים
‫מוצאים בסוף את מה שאיבדו?
‫אתה מבקש שאגלה מה סוף הסיפור?
‫לא, סתם סקרן.
‫גם אני סקרנית.
‫זו שקראה לך "חמוד" קודם.
‫מי זו הייתה?
‫מטופלת שמבוגרת ממך ב־13 שנה.
‫הבנתי. יש לה קול ילדותי.
‫היא יכולה להקריא סיפורי פיות.
‫קו מון־יונג. ‫-כן?
‫אבא שלך…
‫נראה ש… ‫-אני יודעת.
‫המנהל או התקשר אליי.
‫הוא אמר שכדאי שאבקר אותו כל עוד הוא בהכרה.
‫זה מגוחך.
‫כל ההורים זוכים למחילה אוטומטית
‫על כל הדברים הרעים שעשו לפני שהם מתים?
‫"חטאיך נמחלו."
‫הם לא יכולים למות בלי ששמעו זאת מילדיהם?
‫את בטוחה
‫שלא תתחרטי על כך בהמשך?
‫"אוזני חמור למלך."
‫אמרת שאדם צריך לשחרר את רגשותיו ‫כדי למנוע כאב לב.
‫לא תהיה לך עוד הזדמנות
‫לדבר עם אביך.
‫תהיי בסדר?
‫לא אכפת לי.
‫אין לי חרטות ואין לי מה לומר לו.
‫היה סיפור
‫ששנאתי מאוד בילדותי.
‫"מעשה בשתי אחיות."
‫שנאתי את האב בסיפור.
‫אף על פי שבנותיו ספגו התעללות ‫מצד אימן החורגת,
‫ועמדו למות,
‫הוא העלים מכך עין.
‫מי שמזניח
‫ומעלים עין מהתעללות הוא גרוע מהמתעלל.
‫שתי האחיות האלה
‫כאילו הומתו בידי אביהן.
‫אני שונאת אותך, אבא.
‫סונג־ג'יי! ‫-אדוני, הירגע, בבקשה.
‫בבקשה!
‫אני שונאת אותך, אבא. ‫-סונג־ג'יי.
‫אני שונאת אותך. ‫-בבקשה! עזרי לי לשם שינוי, טוב?
‫בבקשה, סונג־ג'יי! בבקשה…
‫מה לכל הרוחות קורה פה?
‫הבת שלך אמרה במפורש "לא".
‫אם תמשיך ללחוץ עליה לתרום לך כבד,
‫ניאלץ לקרוא למשטרה.
‫אני אביה של סונג־ג'יי.
‫אני אביה הביולוגי.
‫אז מה? היא לא חייבת לתרום לך כבד!
‫וואו.
‫אדוני, עזור לי בבקשה, רק הפעם.
‫אני עלול למות אם לא אעבור השתלת כבד.
‫מה עשית כשאשתך כמעט הרגה את בתך במכות?
‫פשוט התעלמת.
‫בתך הזדקקה לעזרה, ‫אבל אתה אמרת שהיא אחוזת דיבוק
‫ומכרת אותה לשמאן. נטשת אותה!
‫כי היא לא הפסיקה לדבר שטויות…
‫התייחסת אליה כאל זרה גמורה ‫במשך 30 שנה. ועכשיו זה?
‫אם אתה באמת רוצה לחיות,
‫כרע ברך בפני בתך, לא בפניי!
‫זה כואב.
‫גם הבטן כואבת לי.
‫גם הגב.
‫כל כך כואב שאני לא מצליחה לישון.
‫ביקשת פעם עזרה מאבא שלך?
‫הוא לא עזר לי.
‫תמיד העמיד פנים שאינו יודע דבר.
‫סונג־ג'יי.
‫שאזרוק אותו מכאן ואוודא שלא יחזור?
‫או…
‫שאעמוד לצידך ואשמור עלייך כשתגידי לו
‫כל מה שתמיד רצית לומר לו?
‫בבקשה שמור עליי.
‫סונג־ג'יי.
‫אני שונאת אותך, אבא.
‫הסתלקת
‫בכל פעם שאימא התעללה בי.
‫קראתי לך לעזרה שוב ושוב.
‫אבל אתה הסתלקת.
‫לא הגנת עליי.
‫אימא אולי היכתה אותי,
‫אבל אותך אני שונאת עוד יותר.
‫לא הייתי אחוזת דיבוק.
‫אבל מכרת אותי לשמאן.
‫חיכיתי לך כל הזמן.
‫חיכיתי שתחזור אליי.
‫אני שונאת אותך, אבא.
‫אני שונאת אותך כל כך, אבא.
‫לא תהיה לך עוד הזדמנות לדבר עם אביך.
‫את בטוחה
‫שלא תתחרטי על כך בהמשך?
‫אתה עצבני.
‫"לעזאזל, אני עצבני."
‫"לעזאזל."
‫ומה במקרה
‫שאינך מחבב מישהו?
‫"הוא לא מוצא חן בעיניי, לעזאזל."
‫ואם… ואם אתה כועס?
‫"אני כל כך כועס! לעזאזל."
‫למה… למה כולן זהות?
‫אתה רק צועק.
‫אני חושש שאחטוף שיתוק פנים
‫בזמן שאני עוזר לך בשיעורי הבית.
‫אלוהים. ‫-בחיי.
‫היכנסו.
‫מר מון, שמעתי שקראת לי.
‫כן, שלום.
‫יש… יש לי שיעורי בית לשבוע הבא.
‫אני צריך ללמוד הבעות פנים ‫כדי שאוכל לצייר אותן.
‫את הארט דירקטורית.
‫תוכלי לעזור לי? ‫-אל תעשי את זה.
‫בשמחה. מה אוכל לעשות למענך?
‫בואי שבי כאן. ‫-בסדר.
‫תודה.
‫הביטי בי.
‫תוכלי לעשות פרצוף חמוד?
‫"פרצוף חמוד"? ‫כן.
‫איזה מותק.
‫זה קשה מאוד. זה מוזר.
‫בבקשה… בבקשי עשי פרצוף חמוד למעני.
‫בואי… נעשה הפסקה.
‫זה קשה מאוד. ‫-מצטערת, מר מון.
‫להתראות.
‫ביי.
‫היי.
‫עכשיו?
‫לא ידעתי שתזמיני אותי לשתות איתך.
‫גאנג־טה עובד הערב.
‫אז התקשרתי אלייך במקום.
‫לא נראה שאת במצב רוח טוב.
‫זה בגלל שאבא שלך…
‫אוזני חמור למלך!
‫התקשרתי כדי לעשות את זה.
‫רציתי להוציא את זה.
‫אז לא כדאי שאשתכר היום.
‫ג'ו־רי.
‫כן?
‫אם…
‫הייתי נולדת כבתה של אימך
‫ואת היית נולדת כבתו של אבי,
‫מה לדעתך היה קורה?
‫אז אני חושבת…
‫שאימא שלי הייתה מכה אותך ‫מכות רצח בגלל שאת חוצפנית.
‫צודקת.
‫ג'ו־רי התקשרה קודם והודיעה שתאחר.
‫היא שותה הערב.
‫היא שותה?
‫אני לא חושב שהיא צריכה לצאת לשתות.
‫עם מי?
‫מון־יונג. ‫-אוי לא.
‫הן לא צריכות לבלות יחד.
‫הנח להן.
‫הן חברות. שיסתדרו.
‫בימים שהייתי מבשלת לפועלי בניין,
‫ג'ו־רי הביאה חברה בפעם הראשונה בחייה,
‫וזו הייתה מון־יונג.
‫היא הייתה רזה וקטנטונת.
‫אבל חיסלה קערת אורז שלמה.
‫היה נדמה שזו קערת האורז החמה ‫הראשונה שהיא אוכלת.
‫כנראה קרה משהו בינה לבין משפחתה.
‫אני לא יודעת בדיוק.
‫אני רק יודע
‫שעברה עליה ילדות קשה.
‫אתה ער?
‫להביא לך כוס מים?
‫אני…
‫עשיתי דבר נורא.
‫אבל אין לי
‫ממי לבקש מחילה.
‫אני…
‫הרגתי את אשתי.
‫את מי הרגת?
‫האישה הזאת
‫זמזמה שיר
‫אפילו אחרי שהרגה מישהו.
‫יש לך גליובלסטומה.
‫זה גידול ממאיר במוח שמשמעותו
‫סיכויי הישרדות נמוכים.
‫ככל שהגידול גדל
‫אתה תסבול מהפרעה קוגניטיבית ‫ומפגיעה בזיכרון.
‫נראה שאת במצב רוח טוב היום.
‫כן, אני במצב רוח טוב מאוד.
‫אתמול בשעה שמונה בערב בערך, ‫אישה בשנות ה־40 לחייה
‫נדקרה למוות בצוואר ‫באוג'י־גאן, סונגג'ין סיטי
‫והמשטרה החלה לחקור את המקרה.
‫בזמן התקרית היה במקום בנה של הנרצחת,
‫אבל בשל מצבו הנפשי הלא יציב,
‫המשטרה מתקשה לקבל ממנו תצהיר מדויק.
‫משטרת סונגג'ין סיטי משערת שמדובר ברצח.
‫אך טרם נמצאו ראיות… ‫-עוזרת הבית החדשה.
‫למה היא לא עובדת היום?
‫היא לא תבוא יותר.
‫היא לא הייתה צריכה לעבור את הגבול.
‫זו היית את, נכון?
‫את עשית את זה?
‫הרגת אותה?
‫אל תדאג. אף אחד לא יודע.
‫אם…
‫אמות,
‫מון־יונג,
‫בתי,
‫תהיה למפלצת, כמוך.
‫אז, בבקשה…
‫מותי, מפלצת!
‫אני בטוח
‫שהרגתי אותה אז.
‫מיס פארק, יש איזה…
‫לא, הכול בסדר.
‫מון־יונג…
‫מון־יונג
‫ראתה
‫את הכול.
‫היא הייתה שם,
‫כשהרגתי את האישה הזאת.
‫היא הייתה רק ילדה קטנה,
‫אבל ראתה הכול.
‫אבא.
‫איפה היית?
‫אני…
‫לא הצלחתי לישון.
‫אז הלכתי לדוג בשמורה.
‫מון־יונג
‫יודעת הכול.
‫האם זו הסיבה
‫שניסית להרוג גם את בתך?
‫לא.
‫פשוט פחדתי
‫שמון־יונג
‫תגדל להיות מפלצת כמו אימא שלה.
‫לכן עשיתי את זה.
‫הבת שלי
‫לא עשתה דבר.
‫אני האשם.
‫פחדתי מאוד
‫מאימא שלי.
‫לכן השתדלתי תמיד להיות בת טובה.
‫לא רציתי שאימי תשנא אותי.
‫איש לא בא לעזרתי.
‫חוץ מאדם אחד.
‫רציתי לברוח איתו.
‫אבל לא יכולתי בגלל אימי.
‫ואביך?
‫הוא לא נכח?
‫בעוד אימא שלי גידלה אותי בדרכה,
‫הדבר היחיד שאבא שלי עשה למעני
‫היה לקרוא לי
‫ספר אגדות, פעם אחת.
‫"ספר אגדות"?
‫אבל ג'ו־רי,
‫אולי הוא עשה את זה רק פעם אחת,
‫אבל לא אוכל לשכוח זאת.
‫בהתחשב בכל מה שהיא עברה,
‫מיס קו יצאה בסדר גמור.
‫- חדר הרגעה -
‫- קו דה־ואן -
‫תפסיק לנעוץ בי מבט.
‫זה הפרצוף העצוב שלך?
‫לא.
‫זה הפרצוף היפה שלי.
‫את לא צריכה להתבייש בעצבות שלך.
‫אני לא עצובה.
‫לא, לדעתי את משקרת.
‫סאנג־טה.
‫אני רואה שהיא משקרת.
‫שנלך?
‫- קו דה־ואן -
‫אני רעבה.
‫שנלך לאכול? ‫-אני רוצה ג'מפונג.
‫לא.
‫אני רוצה אורז ליד ביצי שליו ‫ברוטב סויה שגאנג־טה מכין.
‫מיס קאנג הכינה את זה.
‫מיס קאנג מכינה את ביצי השליו הכי טעימות.
‫וגאנג־טה מכין צלי מדהים.
‫אבל התוספות שלו…
‫לא טעימות.
‫"בטירה בעומק היער,
‫נולדה נסיכה יפהפייה.
‫המלך אהב את בתו מאוד,
‫אז הוא ערך מסיבה לחגוג את לידת בתו
‫והזמין תריסר מכשפים."
‫זה אומר שגם אני נסיכה.
‫אני חיה בטירה עמוק בתוך היער.
‫כמובן.
‫אני בניתי את הטירה הענקית הזאת
‫כדי שבתי תוכל להיות נסיכה.
‫בואי נראה.
‫"כל התושבים היו עסוקים ‫בחגיגות הולדת הנסיכה.
‫אבל המכשפה הרעה שלא הוזמנה
‫כעסה מאוד. אז היא הלכה ישר אל הטירה,
‫כדי להרוס את המסיבה."
‫טוב,
‫אני יודע שהוא מת ממחלה,
‫אבל בכל זאת חי חיים ארוכים.
‫אז זה לא נורא, נכון?
‫שטויות.
‫כל מוות הוא עצוב.
‫אלוהים.
‫אבל אני מוכרח לומר,
‫הוקל לי לדעת שלמון־יונג
‫יש את שני האחים שהיא יכולה לסמוך עליהם.
‫אלוהים.
‫כולם בבית החולים יהיו עצובים בזמן הקרוב.
‫הוא היה המטופל הוותיק ביותר,
‫אז אנשים בטח יתעצבו.
‫היי, גאנג־טה.
‫בטח, אתה יכול לבוא לקחת את האוכל.
‫אני יודעת שאני לא אמורה להגיד ‫את זה למי שבדיוק חזר מלוויה,
‫אבל אתה כמו בת מעצבנת שבאה לקחת מזון לבעלה
‫מבית הוריה.
‫בבקשה.
‫אתה בסדר?
‫אני? ‫-כן.
‫מסיבה לא ברורה,
‫אני רוצה לשאול אותך כל פעם שאנחנו נפגשים.
‫אני בסדר.
‫אהיה בסדר.
‫אבל אני לא יודע
‫אם אימא שלי בסדר עם זה שאני מנסה כל כך
‫להיות מאושר.
‫אילו שטויות.
‫הדבר הכי גרוע שאתה יכול לעשות להורה ‫זה לא לנסות להיות מאושר
‫רק כי לא נעים לך.
‫אם אתה רוצה שאימך תהיה מאושרת,
‫עשה את המיטב לחיות באושר מעכשיו. הינה,
‫בבקשה.
‫תודה.
‫ניהנה מהאוכל שלך.
‫יצא טוב, לא?
‫כן.
‫זה מוצא חן בעיניי.
‫כדאי…
‫שאמכור את הבית?
‫למה?
‫אני פשוט
‫רוצה להתחיל מחדש.
‫נשמע רעיון יטוב.
‫אמכור את הבית
‫ואעזור למר לי לפתוח הוצאה לאור.
‫ובכסף שנותר, אקנה קרוון קמפינג.
‫סאנג־טה יסיים את ציור הקיר ‫אחרי שיצייר פרפר.
‫אז גם אתה צריך להפסיק לעבוד בבית החולים.
‫וכך שלושתנו נוכל לצאת לטיול
‫ללא יעד מסוים.
‫בסדר, נעשה את זה.
‫אם את הולכת לבזבז כסף,
‫תוכלי לקנות לי כמה חליפות,
‫לשלם על הטיול שלי לסרנגטי,
‫ולשכן אותי בסוויטה במלון?
‫אולי תטפלי בי לשארית חיי?
‫אל תנסה להיות ג'יגולו. זה לא מתאים לך.
‫היי.
‫תגיד לי בכנות.
‫מה?
‫מה אתה באמת רוצה לעשות?
‫מה החלום שלך?
‫לא, עזבי.
‫למה? אין לך חלום או שאתה לא רוצה לספר לי?
‫אני…
‫רוצה ללמוד.
‫אפילו לימודי ערב.
‫אתה רוצה ללמוד?
‫לימודים…
‫לא. ‫-למה לא?
‫הבחורות בבית הספר יעוטו עליך, ‫לא אתן לך ללמוד.
‫אם אתה מוכרח ללמוד, תלמד אונליין.
‫ומה איתך? למה נהיית כותבת אגדות?
‫אני?
‫כי אני מכירה את העולם הזה היטב.
‫באמת גדלתי כנסיכה
‫בטירה שאבי בנה.
‫חיי נסיכה
‫קשים יותר משתוכל לדמיין.
‫הסוף הוא החלק השמח היחיד.
‫לכל הרוחות.
‫תביני,
‫סוף טוב
‫זה הדבר הכי חשוב.
‫- בית חולים פסיכיאטרי או־קיי -
‫היום אצייר פרפר.
‫אני מסוגל.
‫אני מצפה לזה. ‫-בסדר.
‫אחכה לכם אחרי השיעור.
‫נלך הביתה יחד.
‫בסדר.
‫הוא סוף־סוף צייר את זה.
‫שלום.
‫סאנג־טה.
‫מצאת את הדלת שלך לבסוף. ברכות.
‫את הדלת שלי? ‫-כן.
‫הציור שלך. ‫-הציור שלי?
‫שלום.
‫מה…
‫לא… זה…
‫זה…
‫אני… אני לא…
‫אני לא ציירתי את זה.
‫זה…
‫זה… וואו. לא…
‫אימא… אימא שלי.
‫הפרפר הזה היה על האישה שהרגה את אימא שלי.
‫פרפר! הפרפר הזה!
‫זה…
‫הפרפר הזה…
‫ביוון העתיקה,
‫משמעות המילה פרפר היא נפש.
‫יודעת איזה מונח נגזר מ"נפש"?
‫חולה נפש.
‫מה דעתך?
‫הפרפר הזה יחיד במינו.
‫אני נראית יפה?
‫למה…
‫למה הפרפר הזה כאן?
‫הפרפר הזה…
‫הפרפר הזה הרג את אימא שלי.
‫לא.
‫הפרפר הזה הרג את אימא שלי.
‫לא ציירתי את זה. ‫-מון־יונג.
‫הפרפר הזה הרג את אימא שלי. ‫-לא.
‫לא. ‫-אני לא ציירתי את זה.
‫זו לא האמת, נכון?
‫נכון?
‫תגיד לי שזו לא האמת.
‫מון־יונג.
‫בבקשה.
‫תגיד לי שזה לא נכון.
‫בבקשה…
‫מון־יונג.
‫תגיד לי שזה לא נכון!
‫מון־יונג היא…
‫בשבילי היא פשוט קו מון־יונג.
‫הפרפר המעוות הזה
‫הוא יחיד במינו.
‫הוא בטוח היה כאן.
‫סאנג־טה.
‫אני פוחד.
‫אני מבוגר מכם, אני אשמור עליכם.
‫אני האפוטרופוס שלכם.
‫בואי אליי.
‫אימא.
‫אני כל כך מצטער.
‫עצור את המכונית. ‫-מון־יונג.
‫אמרתי לך לעצור! ‫-מון־יונג!
‫סאנג־טה.
‫תרגום כתוביות: תמר בן יהודה