EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
JEG TAR DEG SNART
Er det ikke bare for slemt?
På grunn av den pokkers sommerfuglen,
måtte jeg…
…krype og lide alle disse årene.
Hvordan kan den sommerfuglen være…
…moren hennes?
Så jeg håper…
…hun aldri får vite om dette.
Jeg vil ikke at Mun-yeong skal lide sånn…
Jeg vil ikke at hun skal bli såret.
Jeg vil ikke at hun skal bry seg om andres følelser.
Jeg håper hun kan leve uten følelser,
som en tom boks.
Føler skyld når jeg tenker
på moren og broren min. Hva skal jeg gjøre?
Vi drar ut.
Bare kom om du ombestemmer deg.
GANG-TAE
FOTOSTUDIOETS ADRESSE
Takket være Mang-tae, som du ga meg,
har jeg ikke mareritt mer.
Du, Sang-tae og Mang-tae.
Jeg er så glad for at jeg har denne familien.
PS.
Jeg vil ha tilbake Mang-tae.
Han er min.
Damen kan sitte på stolen.
Sir, stå ved siden av henne.
Flott. Sir, kan du stå litt nærmere henne?
-Greit. -Flott. Det er perfekt.
Se på kameraet og smil.
Et stort smil, takk. Følg med på kameraet. Nå skjer det!
-Én, to… -Å, se!
Vent. Bare et øyeblikk.
Broren min… Lillebroren min er her.
Jøss, broren min… Det er min ekte bror.
Jeg er vel ikke…
…for sen?
Jeg skulle redigere deg inn i bildet om du ikke kom.
Derfor kom jeg.
Du ser flott ut. Veldig kjekk.
Hvor mye kostet dressen? Hundre tusen won?
-Du ser også stilig ut. -Ja, jeg vet det.
Herlighet, du stylet håret ditt med voks.
Brukte du min?
Stå side om side
om alle tre skal være på bildet.
Ok. Vi tre tar bildet sammen.
Dette er vårt familieportrett. Et familieportrett.
Begge to, stå nærmere damen.
Gi meg et stort smil siden det er til et familieportrett.
Sånn.
Smil.
Da setter vi i gang.
Én, to, tre!
KAPITTEL 13 DE TO SØSTRENES FAR
Jeg er hjemme.
-Mr. Lee, du er hjemme. -Å, Seung-jae.
Hei, hvor skal du?
Jeg tekstet deg.
Jeg drar til kunstbiblioteket med Ms. Ko og Mr. Moon Sang-tae
for å undersøke.
Hei, jeg så ikke meldingen din
fordi du ba meg skru av mobilen.
Gud, det var vondt.
Ju-ri er på rommet sitt!
Jeg tror strategien vår fungerer.
Jaså?
Vent til hun spør om hvordan daten gikk.
Ikke nevn det først. Aldri, ok?
Hvorfor ikke?
Du sa du løy om at jeg var på blinddate med noen
som lignet Song Hye-kyo.
Bare ti stille og gjør som jeg sier.
-Jeg må dra. Ses senere. -Ok.
Hei, pass på deg selv.
Ok, bra.
Ju-ri.
Kan jeg komme inn?
Ja.
Ville bare si jeg er tilbake i god behold.
Du er nok trøtt. Hvil deg litt.
Jeg antar du har fri i dag.
Ja.
Moren min pakket noen morbærblader
og godeulppaegi kimchi til meg, så jeg tok det med.
Har du ikke spist, kan vi…
Jeg har spist. Bare forsyn deg.
Ok.
Jeg hadde en blinddate.
Ja, jeg vet det.
Herregud. Hun er så lik Song Hye-kyo,
min ideelle type.
Vi fant tonen med en gang…
Mr. Lee.
Undervisning i morgen,
så jeg må studere alt dette i dag.
Å, ok. Beklager.
Studer godt. Du klarer det!
Helsike. Jeg og kjeften min.
Herregud, jeg er ferdig.
SERIØST? SONG HYE-KYO? ER DU SÅ OPPRØMT?
Helsike.
Tror Ko Mun-yeong at hun kan droppe folk hele tiden?
Det går bra.
Snakk bak ryggen på folk for å lette på stresset.
Håper du får et langt liv, Seung-jae.
Takk.
Hallo, vår art director, Ms. Yoo Seung-jae.
Du har på deg dress i dag. Du ser så stilig ut!
-Så du ville komme hit? -Ja, det er et kunstbibliotek.
Det er så mange bildebøker her.
-Bli med meg. -Ok.
Det er denne veien.
-Kom igjen. -Hei.
-Ikke bruk den fra nå av. -Hvorfor ikke?
Det ser ikke bra ut.
Du ser så mye bedre ut i omsorgsuniformen.
Jaså?
Jeg tenkte å kjøpe flere.
Dressene er behagelige.
Ser ubehagelig ut. Ikke bruk den.
Greit.
Da bør du ikke ha på det.
Det ser veldig ubehagelig ut.
Helsike.
Hei! Bare hør på meg og ikke bruk den,
ellers river jeg den i biter! Hører du meg?
Ikke bruk den!
"Hun hadde et dukkehus.
Det var veldig pent."
Denne kunstneren er en berømt illustratør.
Jeg har hørt at barn nå i dag
-elsker denne stilen… -Vær…
Vær stille på biblioteket.
Det er grunnleggende etikette her.
DET GYLNE SKILTET
Som du vet,
er historiene Ms. Ko skriver ofte veldig slemme og intense.
Det hadde vært flott om du kunne motvirke det
med din varme og uskyld.
Som for eksempel det uklare sollyset på en vårdag.
Og… Å, ja.
Noe som gir en varm følelse. Jeg tenker ulike pastellfarger,
så du kan nøytralisere Ms. Kos intense historier…
Jeg nekter.
-Jeg kan dessverre ikke det. -Hva?
Hvorfor ikke?
Er det nøytralisert, blir det kjedelig. Da smaker det ingenting.
Hvem ville spist det?
Selv ikke hunder spiser det.
Han er så kul.
DEN GLADE HUNDEN
DET VAR EN GANG EN HUND…
Du er som Den glade hunden.
Jeg? Hvorfor?
Den vennen din. Het han Jae-su eller Jae-mi?
Han sa til meg
at du aldri åpner deg for noen
og at du holder alt inne.
Sånn er Den glade hunden.
Har dere møttes?
Jeg ringte ham for å spørre ham
om hvorfor du var så opprørt.
Jeg bestilte ti pizzaesker, og han kom på et blunk.
Og?
Hva sa han?
Han sa jeg ikke skulle snoke
fordi det ikke vil hjelpe meg å finne ut hva du tenker.
Så jeg skal gi opp.
Jeg er ikke nysgjerrig lenger.
Ko Mun-yeong.
Jeg er…
…så lei…
…av å beskytte
og passe på andre.
Jeg ble født for å passe på broren min.
Jeg måtte tjene penger òg…
…så tvang meg til å gjøre det.
Og?
Jeg vil ikke
anse det som arbeid mer.
Det blir målet mitt fremover.
Jeg risikerer livet for å beskytte familien.
Når jeg tenker meg om,
er det faktisk ganske kult.
Samme hvem det er. Jeg tilgir ingen
som kødder med min familie.
Blir det tatt fra meg,
jager jeg etter til de returneres.
Jeg skal beskytte familien min, uansett hva.
Er jeg…
…i den familien?
Vi har tatt et familieportrett.
Vi er en familie.
OK PSYKIATRISKE
Ikke ring meg igjen.
Hvorfor tror du at du kan komme hit?
Greit, kom da.
Da får jeg bare ta livet av meg.
Hvis han ringer igjen,
bare si at Yoo Seon-hae døde.
Ms. Yoo, vent.
Vil du gå en tur?
Hvem var det som ringte?
Den mannen igjen. Ms. Yoo Seon-haes far.
Han eier ikke skam.
Han sendte henne til en sjaman som barn og sa hun var besatt.
Jeg ville ikke sett faren min om han gjorde det mot meg.
De kuttet kontakt. Hvorfor bry seg nå?
-Ms. Sun Byeol. -Ja, ma'am.
Du vet ikke alt om familien,
så ikke døm så fort.
Du vet da bare én side av historien?
Foreldrene må ha hatt en grunn.
Akkurat.
Greit, alt er min feil.
DET GÅR BRA, DU KLARER DET
Kom inn.
-Å, Ms. Kang. -Hei.
Jøye meg.
Hvorfor hoppet du over middagen?
-Å, vel… -Hvorfor?
-Sett deg her. -Takk.
-Jøye meg. -Jeg måtte ta meg av noe.
Jeg skjønner.
Jøss, ikke tenk på det.
Du kan ikke sovne på tom mage. Ta litt.
Takk.
Du er voksen, men du leser barnebøker.
Det får deg til å se så godhjertet og kul ut.
Nei. Det er bare jobben min.
-Takk for dette. -Greit, spis opp.
Jøss, det er så godt.
Jeg var faktisk skrubbsulten.
Droppet middag fordi jeg var for flau.
Flau over hva?
Jøss, Song Hye-kyo?
Kjære vene. Hvorfor lyve slik?
Akkurat.
Jeg ville sy leppene mine sammen.
Herregud.
Skal jeg gi deg et hint?
"Et hint"?
Du skjønner, Ju-ri
likte faren sin bedre enn meg.
Han var klippen hennes.
Men faren døde da hun var ung,
så hun måtte være min datter, sønn og ektemann.
Derfor kan hun ikke støtte seg på andre.
Hvis faren fortsatt var i live,
hadde hun følt at noen støttet henne.
Hun hadde sagt hva enn hun ville.
Hun hadde ikke hatt det så vondt.
Noen hun kan
lene seg på når det blir tøft.
Er ikke det nok?
Å, selvfølgelig.
Ja, klart.
Vi er hjemme!
Dooly… Jeg vil se på Dooly.
-Jeg legger boken på kontoret. -Ok!
-Ikke glem å henge opp klærne. -Greit!
Når vi henter familieportrettet vårt, bør vi henge det der borte.
Det vil gjøre rommet lysere.
Skal jeg totalrenovere hele huset?
Rommet ditt også. Den er altfor lite for to karer.
Hva? Sier du at vi burde bytte rom?
Nei, det er ikke nødvendig.
Du kan sove på rommet mitt.
-Flytt inn på mitt rom. -Nei, jeg vil ikke.
Hvorfor ikke?
Det tilhørte foreldrene dine.
Hva så?
-Ko Mun-yeong. -Ja?
Hvis jeg ber deg om å bo et annet sted med meg,
vil du bli med meg?
Men hvorfor?
-Blir du med meg? -Må du rømme igjen?
Vil Sang-tae drømme igjen?
Ikke vær redd om det er tilfellet.
Jeg river opp sommerfuglen og dreper den for deg.
Du vet at jeg er flink til å fange sommerfugler.
Det er ikke grunnen.
Selv om
sommerfuglen dukker opp…
…ikke drep den.
Det burde du ikke.
Hvorfor ikke?
Hva om…
…jeg blir redd og stikker av igjen?
Da må jeg jage deg.
Jeg vil ta deg og brekke beina dine.
Ok, greit. Jeg lover.
Gi et lillefingerløfte.
Og la oss forsegle det.
Ikke det.
-Hvem tror du at du er? -"Hvem tror du at du er?
-Hvorfor så sint? -Hvorfor så sint?
-Dine tenner er verre. -Diner tenner er verre.
-Må du se på dem? -Må du se på dem?
-Ikke sprut! -Ikke sprut!"
Hvorfor er kinnene dine røde?
Hva?
Kanskje fordi jeg tok en varm dusj.
Føler du deg sjenert?
Kinnene dine er røde, og pupillene dine skjelver.
Du unngår øynene mine og smiler rart.
Du gjør det når du er sjenert.
Er du sjenert for noe du gjorde?
Nei.
Vel, jeg er vel det.
Kysset du henne?
Ja, bare et lite kyss på leppene.
Et kyss er bedre enn en å krangle.
Ikke slåss. Da kjefter jeg på deg.
La meg spørre deg om noe.
Hvem liker du best av meg og Mun-yeong?
Jeg…
Jeg liker Ko Gil-dong.
Makrellen er for salt! Hvordan skal jeg spise dette?
Du får ikke mer mat om du klager!
Hvorfor slåss de?
Ikke snakk til meg når jeg ser på Dooly. Grunnleggende etikette.
OK PSYKIATRISKE
-Veggmaleriet er snart ferdig. -Ja.
Hallo.
Er du… Går det bra nå? Går det bra med ørene dine?
Ja. Jeg har det mye bedre nå, takket være deg.
Her. Jeg returnerer boken.
Boken… Er den ikke bra?
Ja, jeg likte den så godt at jeg lærte hele historien utenat.
Hvilken del likte du best?
"Ikke glem noe av det.
Husk alt og overvinn det.
Overvinner du det ikke,
vil du alltid være et barn hvis sjel aldri vokser."
-Herlighet. -Den delen.
Den delen liker jeg best.
"Overvinn det.
Husk alt og overvinn det."
"Overvinn det." Det er yndlingsreplikken min.
Vel…
Øver du fortsatt på å tegne sommerfugler?
Ja.
På skisseboken min. Litt om gangen.
Å, jeg skjønner.
Så,
hva tror du skjer først? Sommerfugler som flyr rundt i maleriet?
Eller
at jeg forlater sykehuset?
Døren.
Det kommer an på hvem av oss som finner døren først.
-Å, det stemmer. -Ja.
La oss finne den døren snart, så vi kan dra sammen.
Ok.
Ms. Yoo.
Ms. Yoo Seon-hae?
Hun oppfører seg litt rart.
Hun ville ikke våkne.
Når snakket du med henne sist?
I går ettermiddag.
Ikke si at…
Vi bør nok gjøre oss klare for den besøkende snart.
Hva? Hvem kommer?
Mr. Kan Pil-ong slet med den besøkende i fjor.
Jeg vet det. Den besøkende velger alltid en person og følger etter ham eller henne.
Jøss, hvem er denne gjesten?
Ikke si at…
Er det et spøkelse?
"Jeg"?
"Jeg."
"Jeg" i denne setningen er nok Do Hui-jae.
Så denne lappen
er som sommerfuglens advarsel.
Akkurat.
Jeg lurer på hva som sto på alle disse notatene.
Jeg fant ingen notatblokk med samme design noe sted.
Det betyr
at hun skrev ikke disse.
Hun fikk dem nok fra noen.
Har alltid tenkt det er noe muffens her. Var dette grunnen?
Først og fremst, ikke stol på noen på dette sykehuset.
Ikke stol på meg.
Og ikke la Sang-tae være alene på sykehuset inntil videre.
Sang-tae.
Ikke vent her til vakten min er over.
-Dra rett hjem, ok? -Ok.
Ha alltid telefonen på deg.
Vil en fremmed prate…
Jeg er ingen baby. Hvorfor behandler du meg plutselig som en?
Ingen grunn. Jeg var bekymret…
Jeg er ikke feig, ok?
Se på dette.
Jeg har trent hardt for å tegne sommerfugler.
Og jeg finner døren før Mr. Pil-ong gjør det.
Jeg rømmer ikke mer. Ikke mer.
Vil du beskytte oss nå?
Selvfølgelig. Jeg har to yngre søsken nå.
Jeg er storebroren til deg og Mun-yeong,
så jeg må beskytte dere. Jeg må passe på dere.
Hei.
-Har du spist lunsj? -Ja, akkurat nå. Hva med deg?
Jeg spiste med Sang-tae.
Hei, når du jobber,
kan du be Seung-jae eller Mr. Lee komme
og bli hos deg?
Jeg liker ikke distraksjoner når jeg skriver.
Du låste døren, ikke sant?
Ikke slipp inn fremmede.
Dette er fint.
-Hva er fint? -Å ha noen som bekymrer seg for meg.
Jeg burde bare gjøre ting som bekymrer deg.
Hei, vennen.
"Vennen"?
Hvem er den hurpa?
Ingen. Ikke tenk på det. Fokuser på å skrive.
Pokker.
Det hørtes ut som en ung jente.
Hvor er jeg?
Dette er OK Psykiatriske.
Jeg er på sykehuset igjen.
Kom jeg i ambulanse etter å ha fått juling igjen?
Du ser ut som en jeg kjenner.
Jeg er omsorgspleier Moon Gang-tae.
Jeg går på skole i Seongjin. Førsteklasse, andre kull, student nummer 13.
Jeg heter Yoo Seon-hae.
Hvis du er førsteklassing… Er du åtte år?
Ja. Hvor er toalettet?
Der er du. Jeg lette overalt.
Jeg må tisse. Jeg må på do.
Jeg skal vise deg hvor det er. Kom.
Jeg vet hvem han er lik!
Han ser ut som Park Nam-jung. Park Nam-jung!
Han er kjekk.
Hun har dissosiativ lidelse.
FØRER TIL FLERE PERSONLIGHETER
Den med flere personligheter?
Ja.
Hun utviklet lidelsen etter barnemishandling.
Det gjør vondt.
På den tiden, selv da foreldre slo barna sine,
trodde alle det var greit
fordi det var en måte å disiplinere barn på.
Men det er barnemishandling.
Hva skal vi gjøre nå?
-Hva? -Så hun utviklet
flere personligheter i forsvar.
Men foreldrene trodde hun var besatt
og solgte henne til en sjaman i nabolaget.
Så…
…hun ikke er en ekte sjaman?
Hun er ikke synsk eller besatt, så hun spådde aldri presist.
Direktør O ga henne rådgivning da han besøkte henne for å bli spådd
og la henne inn på sykehuset.
-Byeol, vennligst ring direktør O. -Ok.
Sir, Mr. Ko Dae-hwan på rom 203…
Der er andre pasienter i dette rommet,
så vi bør flytte ham til det polstrede rommet.
Ja, sir.
Jeg er hjemme!
Sang-tae, kom hit litt.
Ok.
Ko Mun-yeong, du burde spørre meg
om jeg hadde en god dag.
Ikke glem at jeg er sjefen din.
Å, det er skissene mine.
Er dette gutten som ikke har noen selvbevissthet?
Ja.
Og dette er den følelsesløse prinsessen som er som en tom boks?
Det stemmer.
Og det er mannen som er fanget i en eske.
Hva synes du? Liker du dem?
Nei, ikke i det hele tatt. Tegn dem igjen.
Hvorfor?
-Hvorfor må jeg det? -Jeg liker ikke hvordan de ser ut.
Se på dem. Halsen er vridd 180 grader.
Dette er bakhodet deres.
Nei, det er det ikke. Du ser på ansiktene deres.
Er de blå sirklene ansiktene deres?
Hva med ansiktstrekkene? Er de stikkfigurer?
Der er ingen ansiktsuttrykk.
Budskapet og figurene er de to viktigste elementene.
Vil du ødelegge historien med stygge ansikt…
Det er vanskelig.
Å tegne ansiktsuttrykk
er for vanskelig.
Det er vanskelig.
Du har ansiktsuttrykkskortene.
"Sint, irritert, glad."
Kan du ikke bare kopiere kortene?
Kopierer jeg dem, kan jeg ikke kalle tegningene mine.
Jeg kan ikke si det er mitt arbeid.
Da må du studere igjen.
Du er observant.
Ikke bare stirr på ansiktet til broren din.
Prøv å observere ansiktene til andre.
Da kan du lage egne ansiktsuttrykkskort.
Fiks det til neste uke.
-Er du ferdig for i dag? -Ja.
Kan vi ta en kjapp prat?
Det handler om Mr. Ko Dae-hwan.
Han vil trolig dø om et par dager.
Jeg er sikker på at direktør O vil kontakte Ms. Ko,
men du er nærmere henne.
Gi beskjed så hun kan forberede seg mentalt.
Ok, det skal jeg.
Trodde han ville holde ut litt lenger. Jeg synes så synd på ham.
Selv jeg er trist. Det er nok knusende for Ms. Ko.
Prøv å trøste henne.
Ja, ma'am.
Vent, Ju-ri!
Jeg la merke til at du ikke tok bilen din,
så jeg tenkte du ville komme tilbake og vente på bussholdeplassen.
Må du snakke med meg om noe?
Nei.
Så hvorfor ventet du?
Vel…
Det begynner å bli sent.
Jeg la merke til at noen gatelys foran huset var slukket.
Og det er ingen nabolagsvakter i området.
Og jeg tenkte på deg.
Blinddaten var en løgn.
Men det er sant at jeg må dra
på en blinddate hver måned på grunn av faren min.
Faren min fikk meg sent, så han er 90… Nei.
Blir han 91 eller 92 i år?
Han fikk meg uansett da han var veldig gammel.
Er Song Hye-kyo virkelig din ideelle type?
Nei, ikke i det hele tatt.
Vel, min ideelle type er…
Hvordan si det?
Noen hun kan lene seg på når det blir tøft.
Noen som kan støtte seg på meg når det blir tøft.
Hun kan klage fritt til meg.
Men selv det vil se flott ut…
Hvis faren fortsatt var i live…
…så jeg vil anse henne som en datter.
"Datter"?
Er du pervers?
Nei. Hør på meg, Ju-ri.
Jeg vil være der for deg som faren din ville vært.
Jeg vil være mannen…
Ju-ri!
Er du opptatt?
Har tid til deg selv når jeg er opptatt.
-Har du historien nå? -Ja, omtrent.
Vil de tre personene
til slutt finne det de har mistet?
Ber du meg avsløre slutten på historien?
Nei, jeg er bare nysgjerrig.
Det er jeg òg.
Jenta som kalte deg "vennen" tidligere.
Hvem var det?
En pasient som er 13 år eldre enn deg.
Jeg skjønner. Hun har en så ung stemme.
Hun kunne ha lest eventyr.
-Ko Mun-yeong. -Ja?
Faren din…
-Ser ut som… -Jeg vet det.
Direktør O ringte meg.
Han sa jeg burde komme mens han fremdeles er bevisst.
Det er latterlig.
Er foreldre automatisk tilgitt
for alle fæle ting de gjorde før de dør?
"Syndene dine er tilgitt."
Kan de ikke ta sitt siste åndedrag før de hører det fra barna sine?
Er du sikker på…
…du ikke vil angre senere?
Kong eselører.
Du sa man må slippe ut indre ting for å unngå hjertesorg.
Du får ikke sjansen
til å snakke med faren din igjen.
Går det virkelig bra?
Jeg bryr meg ikke.
Jeg har ingenting å angre på eller si til ham.
Det var en historie
jeg hatet da jeg var liten.
Historien om to søstre.
Jeg hatet faren i historien.
Selv om døtrene ble mishandlet av stemoren
og var døden nær,
lukket han øynene for alt.
Den som forsømmer
og overser mishandlingen, er verre enn mishandleren.
De to søstrene
ble praktisk talt drept av faren.
-Jeg hater deg. -Jøss.
-Seon-hae! -Sir, vær så snill, ro deg ned.
Vær så snill!
-Jeg hater deg, pappa. -Seon-hae.
-Jeg hater deg. -Vær så snill! Hjelp meg bare én gang.
Vær så snill, Seon-hae! Vær så snill…
Hva er det som foregår?
Datteren din ga et tydelig nei.
Fortsetter du å tvinge henne til å gi deg leveren sin,
må vi ringe politiet.
Jeg er Seon-haes far.
Jeg er hennes biologiske far.
Hva så? Hun er ikke forpliktet til å donere leveren sin til deg!
Herregud.
Sir, hjelp meg denne ene gangen.
Jeg kan dø om jeg ikke får en levertransplantasjon.
Hva gjorde du da kona di nesten slo i hjel datteren din?
Du lukket øynene for det.
Hun trengte hjelp, men du sa hun var besatt
og solgte henne til en sjaman. Du forlot henne!
Det var fordi hun snakket tull da…
Du behandlet henne som en fremmed i 30 år. Og nå dette?
Hvis du virkelig vil leve,
gå på kne foran datteren din, ikke meg!
Dette gjør vondt.
Det gjør vondt.
Jeg har vondt i magen òg.
Ryggen min òg.
Er så vondt at jeg ikke får sove.
Har du noen gang bedt faren din om hjelp?
Han hjalp meg aldri.
Han later som han ikke vet noe.
Seon-hae.
Skal jeg kaste ham ut og sørge for at han aldri kommer tilbake?
Eller skal jeg
bli hos deg og beskytte deg mens du sier
alt du vil si til ham?
Beskytt meg.
Seon-hae.
Jeg hater deg, pappa.
Du bare dro…
…de gangene mamma mishandlet meg.
Jeg ba deg om hjelp.
Men du bare dro.
Du beskyttet meg ikke.
Mamma var kanskje den som slo meg,
men jeg hater deg enda mer.
Jeg var ikke besatt.
Men du solgte meg til en sjaman.
Jeg ventet på deg.
Jeg ventet på at du skulle komme tilbake.
Jeg hater deg, pappa.
Jeg hater deg så mye, pappa.
Du får ikke sjansen til å snakke med faren din igjen.
Er du sikker på
du ikke vil angre senere?
Du er irritert.
"Pokker, jeg er så irritert."
"Pokker."
Så hva med
når du ikke liker noen?
"Jeg liker ham ikke. Pokker."
Hva med når du er sint?
"Jeg er så sint! Pokker."
Hvorfor er alle like?
Alt du gjør er å rope.
Jeg tror ansiktet mitt vil bli lammet
mens jeg hjelper deg med leksene.
-Jøss. -Herlighet.
Kom inn.
Mr. Moon, hørte du spurte etter meg.
Ja. Hallo.
Jeg har lekser som skal leveres neste uke.
Jeg må studere ansiktsuttrykk for å kunne tegne dem.
Du er art director.
-Kan du hjelpe meg? -Ikke gjør det.
Ja, gjerne. Hva kan jeg gjøre for deg?
-Kom og sitt her. -Ok.
Takk.
Se på meg.
Kan du gi meg et søtt uttrykk?
-"Et søtt uttrykk"? -Ja.
Hun er så søt.
Dette er så vanskelig. Det er rart.
Vær så snill, gi meg et søtt uttrykk.
La oss ta en pause.
-Dette er så vanskelig. -Beklager, Mr. Moon.
Ha det.
Hei.
Akkurat nå?
Visste ikke at du ville be på drinker.
Gang-tae har vakt i kveld.
Så jeg ringte deg isteden.
Du virker ikke i godt humør.
Er det på grunn av faren…
Kongen har eselører!
Jeg ringte deg for å gjøre dette.
Jeg vil ikke holde det inne.
Da burde jeg ikke bli full i dag.
Ju-ri.
Ja?
Hvis
jeg ble født som din mors datter,
og du ble født som min fars datter,
hva tror du ville skjedd?
Da vedder jeg på…
…at mamma ville banket deg til døde for å være frekk.
Du har rett.
Ju-ri ringte tidligere og sa at hun kommer sent.
Hun drikker i kveld.
Drikker hun?
Hun burde ikke være ute og drikke.
Med hvem?
-Mun-yeong. -Herregud.
De burde ikke være sammen.
La dem være.
De er venner. La dem ta seg av det selv.
Da jeg lagde mat for bygningsarbeidere,
tok Ju-ri med en venn for første gang i sitt liv,
og det var Mun-yeong.
Hun var så tynn og liten.
Men hun spiste en stor bolle med ris.
Det føltes som om det var første gang hun spiste en varm bolle med ris.
Noe må ha skjedd mellom henne og familien.
Jeg er ikke helt sikker.
Alt jeg vet
er at hun hadde en tøff barndom.
Er du våken?
Skal jeg hente vann til deg?
Jeg…
…gjorde noe forferdelig.
Men det er ingen
jeg kan be om tilgivelse.
Jeg…
…drepte kona mi.
Du drepte hvem?
Den kvinnen…
…nynnet en sang…
…selv etter at hun drepte noen.
Du har glioblastom.
En ondartet hjernesvulst som betyr at du trolig
ikke overlever.
Når svulsten vokser,
vil du få problemer med kognisjon og hukommelse.
Jøss, virker som du er i godt humør i dag.
Ja, jeg er i godt humør.
I går kveld, rundt klokka 20,00, ble en kvinne i 40-årene
knivstukket til døde i Oji-gun i Seongjin.
Politiet har begynt å etterforske saken.
Offerets sønn var med henne da det skjedde.
Men på grunn av hans ustabile psykologiske tilstand,
sliter politiet med å få en nøyaktig uttalelse.
Politiet i Seongjin antar at offeret ble drept.
-Men de har ikke funnet bevis. -Den nye husholdersken.
Hvorfor er hun ikke her?
Kan ikke komme lenger.
Hun burde ikke ha gått over streken.
Det var deg, sant?
Var vel du som gjorde det?
Drepte du den kvinnen?
Ikke bekymre deg. Ingen vet det.
Hvis…
…jeg dør,
vil min datter
Mun-yeong…
…bli et monster som deg.
Så vær så snill…
Dø, ditt monster!
Jeg er sikker på…
…at jeg drepte henne den dagen.
Ms. Park, er det noe…
Nei, alt er i orden.
Mun-yeong…
…så…
…alt.
Hun var der…
…da jeg drepte den kvinnen.
Hun var bare liten,
men hun så alt.
Pappa.
Hvor var du?
Å, jeg…
Jeg fikk ikke sove.
Jeg fisket i dammen.
Mun-yeong…
…vet alt.
Er det derfor…
…du prøvde å drepe datteren din?
Nei.
Jeg fryktet bare…
…at Mun-yeong…
…ville bli et monster som moren.
Derfor gjorde jeg det.
Datteren min…
…gjorde ikke noe galt.
Det er min skyld.
Jeg var
veldig redd for mamma.
Jeg prøvde alltid å være en god datter.
Jeg ville ikke at mamma skulle hate meg.
Ingen kom for å redde meg.
Bortsett fra én person.
Jeg ville stikke av med ham.
Men jeg kunne ikke på grunn av mamma.
Hva med faren din?
Var han ikke der for deg?
Mamma oppdro meg på sin måte.
Det eneste faren min gjorde for meg…
…var å lese…
…en eventyrbok til meg én gang.
"En eventyrbok"?
Men Ju-ri.
Han gjorde det bare én gang…
…men jeg glemmer det aldri.
Det må jeg si, med tanke på alt hun har vært gjennom,
ble Ms. Ko bra.
POLSTRET ROM
KO DAE-HWAN
Slutt å stirre på meg.
Er det ditt triste ansikt?
Nei.
Mitt vakre ansikt.
Du burde ikke være flau over å være trist.
Jeg er ikke trist.
Nei, jeg tror du lyver.
Sang-tae.
Jeg merker at hun lyver.
Skal vi dra?
KO DAE-HWAN
Jeg er sulten.
-Skal vi spise noe? -Jeg vil ha jjamppong.
Nei.
Jeg vil ha ris med Gang-taes hjemmelagde vaktelegg.
Ms. Kang lagde dem.
Ms. Kang lager de beste vakteleggene.
Og Gang-tae lager en god gryterett.
Men tilbehøret…
Det smaker ikke godt.
"I et slott langt inne i skogen
ble en vakker prinsesse født.
Kongen elsket datteren sin høyt.
Så han holdt en fest for å feire datterens fødsel
og inviterte tolv trollmenn."
Det betyr at jeg også er en prinsesse.
Jeg bor i et slott dypt inne i skogen.
Selvfølgelig.
Jeg bygde dette store slottet
så datteren min kunne være en prinsesse.
La oss se.
"Hele landet feiret prinsessens fødsel.
Men den onde heksen som ikke ble invitert,
ble veldig sint. Så hun dro rett til slottet
for å ødelegge bursdagsfesten."
Vel…
Jeg vet at han døde av en sykdom,
men han levde et langt liv.
Det er vel ikke så ille?
Det er tøv.
Alles dødsfall er trist.
Jøye meg.
Men jeg må si
jeg er lettet over å vite at Mun-yeong
har de to brødrene å lene seg på.
Jøye meg.
Alle på sykehuset kommer til å være litt triste en stund.
Siden han har vært pasient der lengst,
er nok folk litt deprimerte.
Hei, Gang-tae.
Ja, så klart. Du kan komme og ta litt.
Jeg burde ikke si dette til noen som nettopp kom tilbake fra en begravelse.
Men du er som en irriterende datter som er her for å ta mat til mannen din
fra huset til moren din.
Sånn, ja.
Går det bra?
-Med meg? -Ja.
Av en eller annen grunn
vil jeg spørre deg om det hver gang jeg ser deg.
Det går bra.
Men jeg vet ikke
om det er greit for mamma at jeg prøver hardt
å være lykkelig.
Hva slags tøv er det?
Det verste man kan gjøre mot en forelder er å gi opp å være lykkelig
bare fordi du har dårlig samvittighet.
Vil du gjøre moren din lykkelig,
gjør ditt beste for å leve et lykkelig liv fra nå av. Der.
Vær så god.
Takk.
Vi skal nyte maten din.
Ble det ikke fint?
Ja.
Jeg liker det.
Burde jeg
selge dette huset?
Hvorfor?
Jeg vil bare
starte på nytt.
Høres ut som en idé.
Jeg skal selge huset
og hjelpe Mr. Lee med å åpne et forlag.
Jeg vil kjøpe en campingbil med resten.
Sang-tae er ferdig når han tegner en sommerfugl på veggmaleriet.
Så du burde også slutte å jobbe på sykehuset.
Da kan vi tre dra på en tur
uten et mål.
Ok, la oss gjøre det.
Siden du skal bruke litt penger,
kan du kjøpe noen fine dresser til meg,
betale for turen til Serengeti
og la meg bo i en suite på hotell?
Hva om du tar vare på meg resten av livet?
Ikke prøv å være en gigolo. Det kler deg ikke.
Hei.
Vær ærlig med meg.
Om hva?
Hva vil du egentlig gjøre?
Hva er drømmen din?
Nei, glem det.
Hvorfor? Har du ingen, eller vil du ikke si det?
Jeg…
…vil gå på skole.
Kveldsskole holder.
Vil du gå på skole?
En skole…
-Nei. -Hvorfor ikke?
Jentene på skolen vil sikle over deg, så jeg kan ikke tillate det.
Ta et nettkurs om du må gå på skole.
Hva med deg? Hvorfor ble du en eventyrforfatter?
Jeg?
Fordi jeg kjenner den verdenen best.
Jeg vokste opp som en prinsesse
i slottet faren min bygde.
Livet til en prinsesse
er vanskeligere enn du kan forestille deg.
Bare slutten er lykkelig.
Helsike.
Du skjønner…
…en lykkelig slutt
er det viktigste.
OK PSYKIATRISKE
Jeg skal tegne en sommerfugl i dag.
Jeg kan klare det.
-Jeg gleder meg. -Ok.
Jeg venter på dere etter timen.
La oss dra hjem sammen.
Ok.
Endelig tegnet han den.
Hallo.
Sang-tae.
Du fant endelig døren din. Gratulerer.
-Døren min? -Ja.
-Tegningen din. -Tegningen min?
Hallo.
Hva…
Nei…Det er…
Det er…
Jeg… Jeg har ikke…
Jeg malte ikke det.
Det…
Det er… Herregud. Nei…
Moren min…
Den sommerfuglen var på damen som drepte moren min.
Sommerfugl! Den sommerfuglen!
Den…
Den sommerfuglen…
På gammelgresk…
…betyr "sommerfugl" psyken.
Vet du hvilket ord "psyken" kommer fra?
Psykopat.
Hva synes du?
Denne sommerfuglen er unik.
Ser jeg pen ut?
Hvorfor…
Hvorfor er den sommerfuglen der?
Sommerfuglen…
Den sommerfuglen drepte moren min.
Nei.
Den sommerfuglen drepte moren min.
-Jeg tegnet ikke det. -Mun-yeong.
-Den drepte moren min. -Nei.
-Jeg tegnet ikke det.
Det er ikke sant?
Ikke sant?
Si det ikke er sant.
Mun-yeong.
Vær så snill.
Si det ikke er sant.
Vær så snill…
Mun-yeong.
Si det ikke er sant!
Mun-yeong er…
Hun er bare Ko Mun-yeong for meg.
Den mutantsommerfuglen
er enestående.
Jeg er sikker på at den var her.
Sang-tae.
Jeg er redd.
Jeg er eldre enn dere, så jeg skal beskytte dere.
Jeg er vergen din.
Kom til meg.
Mamma.
Jeg er så lei for det.
-Stopp bilen. -Mun-yeong.
-Stopp! -Mun-yeong!
Sang-tae.
Tekst: Lovise Kvalsund