EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
JAG KOMMER SNART
Är det inte för grymt?
På grund av den jäkla fjärilen…
…var jag tvungen…
…att krypa och lida i alla dessa år.
Men hur kan fjärilen vara…
…hennes mor?
Så jag hoppas…
…hon aldrig får reda på det.
Jag vill inte att Mun-yeong ska lida så här…
Jag vill inte att hon ska bli sårad.
Jag vill inte att hon ska bry sig om andras känslor.
Jag hoppas att hon kan leva utan känslor
som en tom burk.
Jag känner mig så skyldig när jag tänker
på min mamma och bror. Vad ska jag göra?
Vi är på väg ut.
Du kan komma senare om du ändrar dig.
GANG-TAE
ADRESS TILL FOTOSTUDIO
Tack vare Mang-tae, som du gav mig,
har jag inga mardrömmar längre.
Du, Sang-tae och Mang-tae.
Jag är så glad att jag har den här familjen nu.
P.S.
Jag vill ha tillbaka Mang-tae.
Han är min.
Damen kan sitta på stolen.
Ställ dig bredvid henne.
Bra. Kan du stå lite närmare henne?
-Visst. -Snyggt. Det är perfekt.
Titta in i kameran och le stort.
Ett stort leende, tack. Titta in i kameran. Nu kör vi!
-Ett, två… -Åh, titta!
Vänta lite.
Min bror… Min lillebror är här.
Jösses, min bror… Det är min riktiga bror.
Jag är väl inte
för sen?
Jag tänkte photoshoppa dig om du inte kom.
Det var därför jag kom.
Du ser fantastisk ut. Så snygg.
Hur mycket kostade kostymen? Var det 100 000 won?
-Du är också stilig. -Ja, jag vet.
Jösses, du har stylat ditt hår med vax.
Har du… Använde du mitt?
Om alla tre ska vara med,
stå bredvid varandra och titta in i kameran.
Okej. Vi tre tar bilden tillsammans.
Det här är vårt familjeporträtt. Ett familjeporträtt.
Ni två, ställ er närmare damen.
Det är för ett familjeporträtt, så le stort.
Nu kör vi.
Snälla, le.
Okej, då kör vi.
Ett, två, tre!
KAPITEL 13 FADERN TILL DE TVÅ SYSTRARNA
Jag är tillbaka.
-Herr Lee, du är tillbaka. -Åh, Seung-jae.
Vart ska du?
Jag sms:ade dig.
Jag ska till konstbiblioteket med Ko och herr Moon Sang-tae
för att göra lite research.
Jag såg inte ditt sms
för att du sa åt mig att hålla mobilen avstängd.
Jösses, det gjorde ont.
Ju-ri är på sitt rum!
Jag tror att vår strategi fungerar.
Jaså?
Vänta tills hon frågar hur det gick på dejten.
Ta inte upp det först. Aldrig, okej?
Varför inte?
Du sa att du ljög för henne om att jag var på blinddejt med nån
som ser ut som Song Hye-kyo.
Håll bara tyst och gör som jag säger.
-Jag måste gå. Vi ses. -Okej.
Var försiktig.
Okej, bra.
Ju-ri.
Får jag komma in?
Ja.
Jag är tillbaka välbehållen.
Du måste vara trött. Vila lite.
I dag är din lediga dag.
Ja.
Mamma packade mullbärsblad
och kimchi till mig, så jag tog med dem.
Om du inte har ätit än kan vi väl…
Jag har ätit. Varsågod.
Okej.
Jag var på en blinddejt.
Ja, jag vet.
Jösses. Hon ser ut som Song Hye-kyo,
som är min typ.
Vi kom bra överens direkt…
Herr Lee.
Jag har träning i morgon,
så jag måste plugga allt det här i dag.
Okej. Förlåt.
Plugga hårt. Du klarar det!
Fan också. Jag och min mun.
Jösses, jag är körd.
SERIÖST? SONG HYE-KYO? ÄR DU SÅ GLAD?
Fan också.
Tror Ko Mun-yeong att hon kan blåsa folk hela tiden?
Det är okej.
Du borde prata bakom ryggen på folk för att lätta på din stress.
Jag hoppas att du lever ett långt, friskt liv, Seung-jae.
Tack.
Hej, vår art director, fröken Yoo Seung-jae.
Du har kostym på dig i dag. Du är så snygg!
-Så du ville komma hit? -Ja, det är ett konstbibliotek.
Det finns så många bildböcker här.
-Följ med mig. -Okej.
Den här vägen.
-Nu går vi. -Du.
-Ha inte på dig den hädanefter. -Varför inte?
Det ser inte bra ut.
Du ser mycket bättre ut i din vårdaruniform.
Jaså?
Jag tänkte köpa fler.
Det är sköna kostymer.
Den ser obekväm ut. Ha inte på dig den.
Okej, det ska jag inte.
Då borde du inte ha det heller.
Det ser obekvämt ut.
Helvete.
Hallå! Lyssna på mig. Ha inte den på dig,
annars strimlar jag den! Hör du mig?
Ha inte på dig den!
"Hon hade ett dockhus,
ett väldigt sött sådant."
Konstnären är en berömd illustratör.
Jag har hört att barn nu för tiden
-älskar sådana här illustrationer… -Var…
Var tysta när ni är på biblioteket.
Det är grundläggande biblioteksetikett, okej?
DEN GYLLENE PLATTAN
Som du vet
brukar fröken Kos historier vara väldigt grymma och intensiva.
Det vore bra om du kunde motverka det
med din värme och oskuld.
Som det dimmiga solljuset på en vårdag, till exempel.
Och… Just det.
Nåt som gör en varm. Jag tänker mig mest pastellfärger,
så du kan neutralisera fröken Kos intensiva historier…
Jag vägrar.
-Jag är rädd att jag inte kan göra det. -Va?
Varför inte?
Om det neutraliseras blir det smaklöst. Man kommer inte att smaka nåt.
Vem skulle äta det?
Inte ens hundar skulle äta det.
Han är så jäkla cool.
VÅRHUNDEN
DET VAR EN GÅNG EN HUND…
Jag hörde att du är som Vårhunden.
Jag? Varför?
Din vän. Hette han Jae-su eller Jae-mi?
Han berättade
att du aldrig öppnar dig för nån
och att du håller allt inom dig.
Det är så Vårhunden är.
Träffades ni?
Jag ringde honom för att fråga
om han visste varför du var så upprörd.
Jag beställde tio pizzakartonger och han kom direkt.
Och?
Vad sa han?
Han sa åt mig att inte snoka
eftersom jag inte gynnas av att veta vad du tänker.
Så jag har bestämt mig för att ge upp.
Jag är inte alls nyfiken längre.
Ko Mun-yeong.
Jag är…
…så trött…
…på att skydda…
…och ta hand om andra.
Jag är född till att ta hand om min bror,
och jag behövde även försörja mig,
så jag har tvingat mig själv att göra det.
Och?
Jag tänker inte längre
se det som ett arbete.
Det är mitt mål.
Att jag riskerar mitt liv för att skydda min familj…
När jag tänker på det
är det faktiskt rätt häftigt.
Jag bryr mig inte vem det är. Jag förlåter ingen
som bråkar med min familj.
Om den tas ifrån mig
ska jag jaga dem tills jag får tillbaka den.
Jag ska skydda min familj, vad som än händer.
Är jag…
…en del av familjen?
Vi har tagit ett familjefoto…
…så vi är en familj.
OK PSYKIATRISKA SJUKHUS
Ring mig aldrig igen.
Varför tror du att du kan komma hit?
Okej, kom då.
Då tar jag bara mitt liv.
Om han ringer igen,
säg bara att Yoo Seon-hae har dött.
Fröken Yoo, vänta.
Vill du ta en promenad?
Vem var det?
Den där mannen igen. Fröken Yoo Seon-haes far.
Han skäms inte.
Han skickade henne till ett medium som sa att hon var besatt.
Inte ens jag skulle vilja träffa min pappa om han gjorde så mot mig.
De har varit separerade i åratal. Varför bry sig nu?
-Fröken Sun Byeol. -Ja, frun.
Du vet inte hela historien,
så var inte så snabb att döma.
Du vet bara en sida av historien.
Hennes föräldrar måste ha haft en anledning.
Okej.
Okej, allt är mitt fel.
DET ÄR OKEJ, DU KLARAR DET
Kom in.
-Åh, fröken Kang. -Hej.
Jösses.
Varför skippade du middagen?
-Tja… -Varför?
-Slå dig ner här. -Tack.
-Jösses. -Jag var tvungen att ta hand om en sak.
Jag förstår.
Oroa dig inte.
Du kan inte somna på tom mage. Ta lite.
Tack.
Du är vuxen, men du läser barnböcker.
Du ser så godhjärtad och cool ut.
Nej. Det är bara mitt jobb.
-Tack för det här. -Okej, ät upp.
Jösses, vad gott.
Jag var utsvulten.
Men jag hoppade över middagen för att jag skämdes.
Skämdes för vad?
Jösses, Song Hye-kyo?
Kära nån. Varför ljuga?
Precis.
Jag ville sy ihop mina läppar.
Herregud.
Ska jag ge dig en ledtråd?
"En ledtråd"?
Du förstår, Ju-ri
gillade sin pappa mer än mig.
Han var som hennes stöttepelare.
Men hennes pappa dog när hon var ung,
så hon har fått vara min dotter, son och make.
Det är därför hon inte kan lita på andra.
Om hennes pappa fortfarande levde
skulle hon tro att nån skyddar henne
och hon skulle säga vad hon vill.
Hon hade inte behövt hantera lika mycket hjärtesorg.
Hon skulle ha nån som hon kan
luta sig mot när det blir jobbigt.
Skulle inte det räcka?
Just det. Självklart.
Ja, visst.
Vi är hemma!
Dooly… Jag vill titta på Dooly.
-Jag lämnar boken i arbetsrummet. -Okej!
-Glöm inte att hänga upp kläderna. -Okej!
När vi hämtar vårt familjeporträtt borde vi hänga det där.
Det kommer verkligen att pigga upp rummet.
Ska jag bara göra om i hela huset?
Ert rum också. Det är för litet för två killar.
Och? Menar du att vi ska byta rum?
Nej, det behövs inte.
Du kan sova i mitt rum.
-Flytta in i mitt rum. -Nej, jag vill inte.
Varför inte?
Det var dina föräldrars rum.
Och?
-Ko Mun-yeong. -Ja?
Om jag ber dig att bo nån annanstans med mig,
vill du följa med mig?
Men varför?
-Följer du med mig? -Måste du rymma igen?
Kommer Sang-tae börja drömma igen?
Om så är fallet, oroa dig inte.
Jag ska slita fjärilen i stycken och döda den åt dig.
Jag är bra på att fånga fjärilar.
Det är inte därför.
Även om
fjärilen dyker upp,
döda den inte.
Det borde du inte göra.
Varför inte?
Tänk om
jag blir rädd och rymmer igen?
Då får jag jaga dig.
Jag fångar dig och bryter dina ben.
Okej då. Jag lovar.
Vi lovar varandra.
Nu förseglar vi det.
Inte det.
-Jösses! Vem tror du att du är? -"Jösses! Vem tror du att du är?
-Varför är ni arga? -Varför är ni arga?
-Dina tänder är värre. -Dina tänder är värre.
-Bad jag dig titta på mina tänder? -Bad jag dig titta på mina tänder?
-Stänk inte skum på mig! -Stänk inte skum på mig!"
Varför är dina kinder röda?
Va?
Kanske för att jag tog en varm dusch.
Är du generad?
Dina kinder är röda och dina pupiller darrar.
Du undviker min blick och ler konstigt.
Så gör du när du känner dig generad.
Är du generad för nåt du gjort?
Nej.
Eller, jag antar det.
Kysste du henne?
Ja, bara en puss på munnen.
En kyss är bättre än ett bråk.
Bråka inte. Jag skäller ut dig.
Låt mig fråga dig en sak då.
Vem gillar du mest av mig och Mun-yeong?
Jag…
Jag gillar Ko Gil-dong.
Den bräserade makrillen är för salt! Hur ska jag äta det här?
Ingen mer mat om du fortsätter att klaga!
Varför bråkar de?
Prata inte med mig när jag ser på Dooly. Det är vanligt hyfs.
OK PSYKIATRISKA SJUKHUS
-Snart är väggmålningen klar. -Ja.
Hej.
Är du… Är du okej nu? Är dina öron okej?
Ja. Jag mår mycket bättre nu, tack vare dig.
Här. Jag ger tillbaka boken till dig.
Den här boken… Visst är den bra?
Ja, jag gillade den så mycket att jag memorerade hela historien.
Vilken del… Vad gillar du bäst?
"Så glöm inget av det.
Kom ihåg allt och övervinn det.
Om du inte övervinner det
kommer du alltid vara ett barn vars själ aldrig växer."
-Jösses. -Den delen.
Det är min favoritdel.
"Övervinn det.
Kom ihåg allt och övervinn det."
"Övervinn det." Det är min favoritreplik.
Tja…
Övar du fortfarande på att rita fjärilar?
Ja.
I mitt skissblock. Lite i taget.
Jag förstår.
Så…
…vad tror du händer först? Fjärilar på väggmålningen?
Eller
att jag lämnar sjukhuset?
Dörren.
Det beror på vem av oss som hittar dörren först.
-Just det. -Ja.
Vi hittar dörren snart så vi kan åka tillsammans.
Okej.
Fröken Yoo.
Fröken Yoo Seon-hae?
Fröken Yoo Seon-hae beter sig lite konstigt.
Hon vaknade inte.
När pratade du med henne senast?
I går eftermiddag.
Säg inte…
Vi borde nog göra oss i ordning för besökaren snart.
Va? Vem kommer?
Herr Kan Pil-ong hade det svårt på grund av besökaren förra året.
Jag vet. Besökaren väljer alltid en person och följer efter honom eller henne.
Jösses, vem är den här besökaren?
Säg inte…
Är det ett spöke?
"Jag"?
"Jag."
J:et i den här meningen är nog Do Hui-jae.
Så den här lappen
är som fjärilens varning.
Okej.
Jag undrar vad som stod på lapparna.
Jag hittade inget likadant tomt anteckningsblock,
vilket betyder
att hon inte skrev de här.
Hon fick dem nog av nån.
Jag har alltid tyckt att nåt är skumt här. Var det därför?
Lita inte på nån på sjukhuset.
Lita inte ens på mig.
Och lämna inte Sang-tae ensam på sjukhuset för tillfället.
Sang-tae.
Vänta inte här tills mitt skift är över.
-Åk direkt hem, okej? -Okej.
Och ha alltid mobilen på dig. Om en främling pratar med dig…
Jag är inget barn. Varför behandlar du mig plötsligt som ett?
-Ingen anledning. Jag var bara orolig… -Jag är ingen fegis, okej?
Titta här.
Jag har övat på att rita fjärilar.
Jag hittar dörren innan herr Kan Pil-ong gör det.
Jag tänker inte rymma längre. Inte mer.
Skyddar du oss nu?
Självklart. Jag har två yngre syskon nu.
Jag är en storebror till dig och Mun-yeong,
så jag måste skydda er.
Hej.
-Har du ätit lunch? -Ja, precis nu. Du då?
Jag åt med Sang-tae.
När du jobbar,
kan du be Seung-jae eller herr Lee att komma
och göra dig sällskap?
Jag gillar inte att bli distraherad när jag skriver.
Du låste dörren, va?
Släpp inte in främlingar.
Det här är trevligt.
-Vad är trevligt? -Att ha nån som oroar sig för mig.
Jag borde bara göra saker som gör dig orolig.
Hej, sötnos.
"Sötnos"?
Vem är den slynan?
Ingen. Oroa dig inte. Fokusera på ditt skrivande.
Fan också.
Det lät som en ung flicka.
Var är jag?
Det här är OK Psykiatriska sjukhus.
Jag är på sjukhuset igen.
Kom jag hit i ambulans efter att ha blivit slagen igen?
Du ser ut som nån jag känner.
Jag är vårdare Moon Gang-tae.
Jag går på Seongjins grundskola. Årskurs ett, klass två, student nummer 13.
Jag heter Yoo Seon-hae.
Om du går i första klass… Är du åtta år?
Ja. Var är toaletten?
Där är du. Jag har letat överallt.
Jag måste kissa. Jag måste gå på toaletten.
Jag ska visa dig var den är. Nu går vi.
Jag vet vem han liknar!
Han ser ut som Park Nam-jung. Park Nam-jung!
Han är snygg.
Hon har dissociativ identitetsstörning.
EN MENTALSJUKDOM
Den där man har flera personligheter?
Ja.
Hon utvecklade sjukdomen efter att ha upplevt barnmisshandel.
Det gör ont.
Även när föräldrar slog sina barn
tyckte alla att det var okej
eftersom det sågs som ett sätt att disciplinera barn.
Men det är barnmisshandel.
Vad ska vi göra nu?
-Vad ska vi göra? -Så hon utvecklade
flera personligheter som en försvarsmekanism,
men hennes föräldrar trodde att hon var besatt
och sålde henne till en schaman i deras område.
Så…
hon är ingen riktig schaman?
Hon är varken synsk eller besatt, så hennes tolkningar stämde aldrig.
Sjukhuschef O gav henne rådgivning när han besökte henne
och lade in henne på sjukhuset.
-Byeol, ring sjukhuschef O. -Okej.
Herr Ko Dae-hwan i rum 203…
Det finns andra patienter i detta rum,
så vi borde flytta honom till det madrasserade rummet.
Ja, herrn.
Jag är hemma!
Sang-tae, kom hit en stund.
Okej.
Ko Mun-yeong, du borde fråga mig
om jag hade en bra dag.
Glöm inte att jag är din chef.
Det är mina teckningar.
Är det pojken som inte har nån självkänsla?
Ja.
Och det här är den känslolösa prinsessan som är som en tom burk?
Exakt.
Det är mannen som är fast i en låda.
Vad tycker du? Gillar du dem?
Nej, inte alls. Rita dem igen.
Varför?
-Varför måste jag rita dem igen? -Jag gillar inte hur de ser ut.
Titta på dem. Deras halsar är vridna 180 grader.
Det här är deras bakhuvuden.
Nej, det är det inte. Du tittar på deras ansikten.
Är dessa blå cirklar deras ansikten?
Hur är det med deras ansiktsdrag? Är de streckgubbar?
Det finns inga uttryck i deras ansikten.
Budskapet och karaktärerna är de två viktigaste delarna.
Kan du förstöra min inspirerande historia med de här fula ansiktena…
Det är svårt.
Att rita ansiktsuttryck
är för svårt för mig.
Det är svårt.
Du har ansiktskorten.
"Arg, irriterad, glad."
Kan du inte bara titta på korten och kopiera dem?
Om jag kopierar dem kan jag inte kalla dem mina teckningar.
Jag kan inte kalla dem mina verk.
Öva mer.
Du är observant.
Titta inte bara på din brors ansikte.
Försök observera och studera andras ansikten.
Sen kan du göra egna ansiktskort.
Lös det till nästa vecka.
-Är du klar för dagen? -Ja.
Kan vi prata lite?
Det gäller herr Ko Dae-hwan.
Det är troligt att han dör inom några dagar.
Direktör O kontaktar säkert fröken Ko,
men du är närmare henne.
Du borde förvarna henne så att hon kan förbereda sig mentalt.
Okej, det ska jag.
Jag trodde att han kunde hålla ut lite längre. Jag tycker synd om honom.
Jag är bara sköterska och jag är ledsen. Det måste vara hemskt för Ko.
Försök trösta henne.
Ja, frun.
Vänta, Ju-ri!
Jag såg att du inte tog din bil,
så jag har väntat här vid busshållplatsen.
Ville du prata med mig om nåt?
Nej.
Varför vänta vid busshållplatsen då?
Tja…
Det börjar bli sent.
Jag såg att några gatlyktor var släckta.
Det finns inga kvartersvakter här.
Jag tänkte bara på dig.
Blinddejten var en lögn.
Men det är sant att jag måste gå
på en blinddejt varje månad på grund av min far.
Min pappa fick mig sent, så han är 90… Nej.
Är han 91 eller 92 i år?
Hursomhelst, han fick mig när han var väldigt gammal.
Är Song Hye-kyo verkligen din typ?
Nej, inte alls.
Min typ är…
Hur ska jag säga det här?
Nån som hon kan luta sig mot när det blir jobbigt.
Nån som kan luta sig mot mig när det blir jobbigt.
Hon kan gnälla så mycket hon vill.
Men till och med det blir jättefint…
Om hennes pappa fortfarande levde…
…så jag ser henne som min dotter…
"Dotter"?
Är du pervers?
Nej. Lyssna på mig, Ju-ri.
Jag vill finnas där för dig, precis som din far.
Jag vill vara den mannen…
Ju-ri!
Är du upptagen?
Jag har alltid tid att leka med dig, även när jag är upptagen.
-Har du handlingen nu? -Ja, ungefär.
Hittar de tre personerna
till slut vad de har förlorat?
Ber du mig att avslöja hur historien slutar?
Nej, jag är bara nyfiken.
Jag är också nyfiken.
Tjejen som kallade dig "sötnos" tidigare.
Vem var det?
En patient som är 13 år äldre än dig.
Jag förstår. Hon har en så ung röst.
Hon kunde läsa upp sagor.
-Ko Mun-yeong. -Ja?
Din far…
-Det ser ut som… -Jag vet.
Sjukhuschef O ringde mig.
Han sa att jag borde besöka honom medan han är vid medvetande.
Det är löjligt.
Är alla föräldrar automatiskt förlåtna
för allt dåligt de gjort innan de dog?
"Dina synder är förlåtna."
Kan de inte ta sitt sista andetag innan de hör det från sina barn?
Är du säker på…
…att du inte ångrar det sen?
Kung Åsneöra.
Du sa att man måste släppa ut det som finns inuti för att undvika sorg.
Du får inte en chans
att prata med din far igen.
Känns det verkligen okej?
Jag bryr mig inte.
Jag har inget att ångra eller säga till honom.
Det fanns en historia
som jag hatade när jag var liten.
En saga om två systrar.
Jag hatade pappan i berättelsen.
Trots att hans döttrar blev misshandlade av deras styvmor
och var nära att dö
blundade han för alltihop.
Den som försummar
och blundar för misshandeln är värre än förövaren.
De två systrarna
dödades nästan av deras far.
-Nej. Jag hatar dig, pappa. -Jösses.
-Seon-hae! -Herrn, lugna dig.
Snälla!
-Jag hatar dig, pappa. -Seon-hae.
-Jag hatar dig. -Snälla! Hjälp mig bara en gång, okej?
Snälla, Seon-hae! Snälla…
Vad är det som pågår?
Din dotter sa klart och tydligt nej.
Om du tvingar henne att donera sin lever till dig
måste vi ringa polisen.
Jag är Seon-haes far.
Jag är hennes biologiska pappa.
Och? Hon är inte skyldig att donera sin lever till dig!
Jösses.
Snälla, hjälp mig den här gången.
Jag kan dö om jag inte får en levertransplantation.
Vad gjorde du när din fru nästan slog ihjäl din dotter?
Du blundade för det.
Din dotter behövde hjälp, men du sa att hon var besatt
och sålde henne till en schaman. Du övergav henne!
Hon pratade strunt på den tiden…
Du behandlade henne som en främling i 30 år. Och nu det här?
Om du verkligen vill leva,
gå ner på knä inför din dotter, inte mig!
Det gör ont.
Jag har också ont i magen.
Min rygg också.
Jag har så ont att jag inte kan sova.
Har du nånsin bett din pappa om hjälp?
Han hjälpte mig aldrig.
Han låtsas alltid inte veta nåt.
Seon-hae.
Ska jag sparka ut honom och se till att han inte kommer tillbaka?
Eller ska jag
stanna vid din sida och skydda dig medan du säger
allt du vill säga till honom?
Skydda mig.
Seon-hae.
Jag hatar dig, pappa.
Du bara gick
när mamma misshandlade mig.
Jag ropade hela tiden på dig.
Men du bara stack.
Du skyddade mig inte.
Mamma kanske var den som slog mig,
men jag hatar dig ännu mer.
Jag var inte besatt.
Men du sålde mig till en schaman.
Jag väntade på dig.
Jag väntade på att du skulle komma tillbaka.
Jag hatar dig, pappa.
Jag hatar dig så mycket, pappa.
Du får inte en chans att prata med din far igen.
Är du säker på
att du inte ångrar det sen?
Du är irriterad.
"Fan, jag är så irriterad."
"Fan också."
Hur reagerar du
när du inte gillar nån?
"Jag gillar verkligen inte honom. Fan också."
Och när du är arg?
"Jag är så arg! Fan också."
Varför är alla miner likadana?
Du bara skriker.
Jag blir nog förlamad i ansiktet
medan jag hjälper dig med läxan.
-Jösses. -Herregud.
Kom in.
Herr Moon, jag hörde att du frågade efter mig.
Ja. Hej.
Jag har läxor som ska in nästa vecka.
Jag måste studera ansiktsuttryck.
Du är art director.
-Kan du hjälpa mig lite? -Gör det inte.
Visst. Gärna. Vad kan jag göra för dig?
-Sätt dig här. -Okej.
Tack.
Titta på mig.
Kan du ge mig ett gulligt uttryck?
-"Ett gulligt uttryck"? -Ja.
Hon är så söt.
Det är så svårt. Det är konstigt.
Snälla… Ge mig ett bedårande uttryck.
Vi tar en paus.
-Det är så svårt. -Jag är ledsen, herr Moon.
Hej då.
Hej.
Nu?
Jag visste inte att du skulle be mig dricka med dig.
Gang-tae är i tjänst i kväll.
Så jag ringde dig istället.
Du verkar inte vara på bra humör.
Är det på grund av din pappa…
Kungen har åsneöron!
Det var därför jag ringde dig.
Jag ville inte hålla det inne.
Då borde jag inte bli full i dag.
Ju-ri.
Ja?
Om
jag föddes som din mammas dotter
och om du föddes som min pappas dotter,
vad tror du hade hänt?
Då slår jag vad om…
…att mamma skulle ha slagit ihjäl dig för att du är oförskämd.
Du har rätt.
Ju-ri ringde och sa att hon blir sen.
Hon dricker i kväll.
Dricker hon?
Hon borde inte vara ute och dricka.
Med vem?
-Mun-yeong. -Jösses.
De borde inte vara tillsammans.
Låt dem vara.
De är vänner. Låt dem sköta det själva.
När jag lagade mat åt byggarbetare
tog Ju-ri hit en vän för första gången i sitt liv,
och det var Mun-yeong.
Hon var så smal och liten.
Men hon åt upp en stor skål ris.
Det kändes som att det var första gången hon åt en varm skål ris.
Jag antar att nåt hände mellan henne och hennes familj.
Jag vet inte.
Allt jag vet
är att hon hade en svår barndom.
Är du vaken?
Vill du ha ett glas vatten?
Jag…
…har gjort nåt hemskt.
Men det finns ingen
som jag kan be om förlåtelse.
Jag…
…dödade min fru.
Vem dödade du?
Den kvinnan
nynnade på en sång…
…även efter att hon hade dödat nån.
Du har glioblastom.
Det är en elakartad hjärntumör, vilket betyder att du har
en liten chans att överleva.
När tumören växer
kommer du att få kognitiva störningar och minnesproblem.
Jösses, du verkar vara på bra humör i dag.
Ja, jag är på bra humör.
I går kväll runt kl. 20,00 knivhöggs en kvinna i 40-årsåldern
till döds i halsen i Oji-gun i Seongjin,
och polisen har påbörjat en utredning.
Vid tiden för händelsen var offrets son med henne,
men på grund av hans psykiska tillstånd
har polisen svårt att få ett korrekt uttalande.
Polisen i Seongjin tror att offret mördades.
-De har inte några bevis… -Den nya hushållerskan.
Varför är hon inte här i dag?
Hon kan inte komma längre.
Hon borde inte ha gått över gränsen.
Det var du, eller hur?
Du gjorde det, eller hur?
Dödade du den där kvinnan?
Oroa dig inte. Ingen vet.
Om…
…jag dör
blir Mun-yeong,
min dotter,
ett monster som du.
Så snälla…
Dö, ditt monster!
Jag är säker på…
…att jag dödade henne den dagen.
Fröken Park, är det nåt…
Nej, allt är bra.
Mun-yeong…
…såg…
allt.
Hon var där…
…när jag dödade den kvinnan.
Hon var bara en liten flicka,
men hon såg allt.
Pappa.
Var har du varit?
Åh, jag…
Jag kunde inte sova.
Så jag åkte och fiskade vid reservoaren.
Mun-yeong…
…vet allt.
Är det därför…
…du försökte döda din dotter?
Nej.
Jag var bara rädd…
…att Mun-yeong
också skulle visa sig vara ett monster, som hennes mamma.
Det var därför jag gjorde det.
Min dotter
gjorde inget fel.
Det är mitt fel.
Jag var
väldigt rädd för mamma.
Jag försökte alltid vara en bra dotter.
Jag ville inte att mamma skulle hata mig.
Ingen räddade mig.
Förutom en person.
Jag ville rymma med honom.
Men jag kunde inte på grund av mamma.
Din pappa då?
Var han inte där för dig?
Medan min mamma uppfostrade mig på sitt sätt…
…gjorde min pappa bara en sak för mig.
Han läste…
…en sagobok för mig en gång.
"En sagobok"?
Men Ju-ri.
Han kanske bara gjorde det en gång,
men jag kan aldrig glömma det.
Efter allt hon har gått igenom
växte fröken Ko upp rätt bra.
MADRASSERAT RUM
KO DAE-HWAN
Sluta stirra på mig.
Är det ditt ledsna ansikte?
Nej.
Det är mitt fina ansikte.
Du borde inte skämmas över att vara ledsen.
Jag är inte ledsen.
Nej, jag tror att du ljuger.
Sang-tae.
Jag ser att hon ljuger.
Ska vi gå?
KO DAE-HWAN
Jag är hungrig.
-Ska vi äta nåt? -Jag vill ha jjamppong.
Nej.
Jag vill ha ris med Gang-taes hemlagade sojabräserade vaktelägg.
Fröken Kang har gjort dem.
Fröken Kang gör de godaste sojabräserade vakteläggen.
Och Gang-tae gör en riktigt god gryta.
Men hans smårätter…
De smakar inte gott.
"I ett slott djupt inne i skogen,
föddes en vacker prinsessa.
Kungen älskade sin dotter,
så han höll en fest för att fira sin dotters födsel
och bjöd in 12 trollkarlar."
Det betyder att jag också är en prinsessa.
Jag bor i ett slott djupt inne i skogen.
Självklart.
Jag byggde ett enormt slott
så att min dotter kunde vara en prinsessa.
Få se.
"Hela landet firade prinsessans födelse.
Men den onda trollkarlen som inte blev inbjuden
blev extremt arg, så hon gick direkt till slottet
för att förstöra födelsedagsfesten."
Nåväl…
Jag vet att han dog av en sjukdom,
men han levde ett långt liv.
Det är väl inte så illa?
Det är nonsens.
Alla människors död är sorgsen.
Jösses.
Men jag måste säga
att jag är lättad att veta att Mun-yeong
har de två bröderna att förlita sig på.
Herregud.
Alla på sjukhuset kommer att vara lite nere ett tag.
Han har varit där längst,
så folk är säkert lite deprimerade.
Hej, Gang-tae.
Ja, visst. Du kan komma och ta lite.
Jag borde inte säga det här till nån som precis kommit hem från en begravning.
Men du är som en irriterande dotter som tar mat till din man
från din mammas hus.
Så där ja.
Är du okej?
-Jag? -Ja.
Av nån konstig anledning
vill jag fråga dig det varje gång vi ses.
Jag är okej.
Jag klarar mig.
Men jag vet inte
om min mamma är okej med att jag kämpar så hårt
för att vara lycklig.
Vad är det för struntprat?
Det värsta man kan göra mot en förälder är att ge upp lyckan
bara för att man mår dåligt över det.
Om du vill göra din mamma glad,
gör ditt bästa för att leva ett lyckligt liv hädanefter. Så där.
Varsågod.
Tack.
Vi ska njuta av din mat.
Visst blev det bra?
Ja.
Jag gillar det.
Borde jag…
…sälja huset?
Varför då?
Jag vill bara…
…börja om.
Det låter som en idé.
Jag säljer det här huset
och hjälper herr Lee att öppna ett förlag.
Med pengarna jag har kvar ska jag köpa en husbil.
Sang-tae är klar när han ritar en fjäril på väggmålningen.
Så du borde också sluta jobba på sjukhuset.
Då kan vi tre åka på en resa
utan destination.
Okej, vi gör det.
Eftersom du ska spendera lite pengar
kan du köpa några fina kostymer till mig,
betala för min resa till Serengeti,
och låta mig bo i en hotellsvit?
Kan du inte ta hand om mig resten av livet?
Försök inte vara en gigolo. Det passar inte dig.
Du.
Var ärlig mot mig.
Om vad?
Vad vill du göra?
Vad är din dröm?
Nej, glöm det.
Varför? Har du ingen eller vill du inte berätta?
Jag…
…vill gå i skolan.
Till och med en kvällsskola duger.
Vill du gå i skolan?
En skola…
-Nej. -Varför inte?
Tjejerna på din skola kommer att kasta sig över dig.
Om du måste gå i skolan, ta kurser på nätet.
Du då? Varför blev du sagoförfattare?
Jag?
För jag känner den världen bäst.
Jag växte upp som en prinsessa
i det här slottet som pappa byggde.
En prinsessas liv
är svårare än man kan föreställa sig.
Slutet är det enda lyckliga.
Fan också.
Du förstår,
ett lyckligt slut
är det viktigaste.
OK PSYKIATRISKA SJUKHUS
Jag ska rita en fjäril i dag.
Jag kan göra det.
-Jag ser fram emot det. -Okej.
Jag väntar på er efter lektionen.
Vi åker hem tillsammans.
Okej.
Till slut ritade han den.
Hej.
Sang-tae.
Du hittade äntligen din dörr. Grattis.
-Min dörr? -Ja.
-Din målning. -Min målning?
Hej.
Vad…
Nej… Det är…
Det är…
Jag… Jag har inte…
Jag målade inte det.
Det…
Det är… Jösses. Nej…
Min… Min mamma…
Fjärilen satt på kvinnan som dödade min mamma.
Fjäril! Den fjärilen!
Den…
Den där fjärilen…
På klassisk grekiska
heter "fjäril" psyche.
Vet du vilket ord som kommer från psyche?
Psykopat.
Vad tycker du?
Den här fjärilen är unik.
Är jag söt?
Varför…
Varför är fjärilen där?
Den där fjärilen…
Fjärilen dödade min mamma.
Nej.
Fjärilen dödade min mamma.
-Jag ritade inte det där. -Mun-yeong.
-Fjärilen dödade min mamma. -Nej.
-Jag ritade inte det där.
Det är väl inte sant?
Eller hur?
Säg att det inte är sant.
Mun-yeong.
Snälla.
Säg att det inte är sant.
Snälla…
Mun-yeong.
Säg att det inte är sant!
Mun-yeong är…
Hon är bara Ko Mun-yeong för mig.
Den muterade fjärilen
är unik.
Den var säkert här.
Sang-tae.
Jag är rädd.
Jag är äldre än er, så jag ska skydda er.
Jag är din beskyddare.
Kom till mig.
Mamma.
Jag är så ledsen.
-Stanna bilen. -Mun-yeong.
-Stanna, sa jag! -Mun-yeong!
Sang-tae.
Undertexter: Camilla Ohlsson