PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Ko Mun-jong.
Pusť mě.
Prosím. Mluv se mnou…
Měl tři páry křídel.
Takový zmutovaný motýl
je jediný svého druhu.
Je to brož, kterou si navrhla moje máma.
Ale co ten motýl…
dělá na Sang-tcheho obrazu?
Ne.
Není to, jak si myslíš.
To jsi měl říct, když jsem se ptala poprvé.
Já neutíkám.
Tak mě přestaň sledovat.
Chci být chvíli sama.
Promluvíme si potom.
Pane I.
Můžete dohlédnout na Mun-jong?
Víc vám řeknu osobně.
Moc vás prosím.
Haló?
Tady je.
Vlezl si pod umyvadlo a nechce vylézt.
Co se mu stalo?
Co… tam dělali
máma motýl s dítětem?
Co… dělali na mém obraze?
Někdo je nakreslil.
Ne, to není dobře.
Sang-tche.
Vylez ven.
Motýl… co zabil maminku jde po mně.
Přišel… si pro mě.
Přišel až sem. Ale ne.
To není máma motýl
s dítětem.
Je to zmutovaný motýl se třemi páry křídel.
„Zmutovaný motýl“?
Takže to není motýl, kterého jsem viděl?
Ne.
Jsou to zmutovaní motýli, ale jsou celkem běžní.
Taky jsem jich pár na zahradě viděl.
Já… je nikdy neviděl.
To bude tím, že se motýlů bojíš.
Někdo ho musel namalovat na obraz,
protože je jedinečný a zajímavý.
Proč… Proč by ho někdo přidával na můj obraz?
To je neslušné.
Já vím.
Chytím toho člověka a dám mu co proto.
A teď polez ven.
Je to jiný motýl?
Sang-tche.
Slíbil jsi mi,
že nebudeš utíkat,
ani když se motýl objeví.
Ano, slíbil.
Slib nemůžeš brát na lehkou váhu,
takže neuteču.
Ale… když vidím motýla, začne mě bolet hlava.
Když mi trochu pomůžeš, zvládnu to.
Dobře, pomůžu.
Jsi statečný, Sang-tche.
Sang-tche.
Kvůli tobě nemůže tvůj bratr pracovat
a já nemůžu uvařit oběd.
Všechny obtěžuješ.
Já vím. Já se… omlouvám.
Můžete se mi dnes postarat o bráchu?
Omluva nestačí.
Dnes tu zůstaneš a budeš mi pomáhat.
Tady.
Zaplatíte… zaplatíte mi?
Podle toho, jak se budeš snažit.
Další… další podmínka?
Musím… musím si sundat tašku, než si to obléknu.
- Ach jo. Dolů s tím. - Ach jo.
Ach jo.
- Zamažeme ho? - Jo.
Co tady všichni děláte?
Sang-tche motýla nenamaloval.
Pořád křičel, chtěl se ho zbavit, tak ho chceme zamazat.
Ano, to byste měli.
KAPITOLA 14: RUKA A MOŘSKÝ ĎAS
KANCELÁŘ ŘEDITELE
Taky jsem toho motýla viděl.
Někdo ho musel namalovat jako vtip, když jsem byl na služební cestě.
Tak se podíváme.
Co? Co tam dělá paní Paková?
Měla byste si někdy přečíst její knihy.
Ne, nelíbily by se mi.
Mám ráda hloupé milostné příběhy a horory.
Má rád maminku? Tulliho maminku.
Dala jsem mu ji jako dárek.
Se Sang-tchem jsme se celkem sblížili.
Vy tři jste jeli na výlet karavanem?
Má dcera…
Po všem, čím si prošla, na tom
slečna Koová není zle.
Kde je? Určitě tady byl.
Kde je?
Určitě tady byl.
Byl tady.
Chcípni.
Chcípni, ty… zrůdo.
Skončíš
stejně jako tvoje matka.
Moji mámu
zavraždili.
Ten motýl…
Ten motýl zabil maminku.
Miluji tě, dcerko moje.
Jsi jako mé druhé já.
Moc mě to mrzí.
Ani se na vás nemůžu podívat. Moc mě to mrzí.
Stála přímo přede mnou,
vůbec nic jsem netušil.
Nechal jsem ji starat se o Sang-tcheho…
a ještě jsem jí poděkoval.
Je to moje chyba. Neobviňujte se.
Když teď víme, kdo je To Hui-dže,
měli bychom ji co nejrychleji najít.
Požádám policii, aby začali s vyšetřováním.
Nemusíte teď chodit do práce.
Zůstaňte s bratrem a slečnou Koovou.
Rád bych věděl, proč v nemocnici zůstala tak dlouho,
když jsou všude bezpečnostní kamery.
Skvěle jsem se bavila.
Pane Ko.
Už…
v životě
ničeho nelituju.
Ničeho nelituješ?
Říkal jsi, že mě miluješ.
Jak to můžeš říct, když jsi mě miloval?
Zabil jsi svou lásku.
Nemáš právo umřít v pokoji, zlato.
Nemáš mi co říct?
Je to 20 let.
Čekala jsem 20 let.
Taková škoda.
Víš,
proč jsem tě nechala žít?
Vidět tě celou dobu trpět
a pak bídně umírat…
bylo vzrušující.
Nebylo to snadné.
Všude jsou bezpečnostní kamery.
A O Či-wang je mazaný chlap, myslí mu to.
Musím říct,
že to byla velká jízda.
Ne.
Ne…
Neudělej nic
Mun-jong.
Myslíš naší krásné dceři?
Vyrostla do krásy, že?
Nemáš ani tušení,
jak moc jsem se snažila.
Chtěl jsi umřít.
Pomůžu ti.
Pusť mě, ty hajzle. Zabiju vás všechny!
Pusť mě!
Dokaž,
že nejsi zbabělec.
Tak moc jsem se snažila, aby byla dokonalá.
Ale vážně se mi nelíbí,
jak se teď chová.
Víš, co se musí udělat, aby začaly děti poslouchat?
Děti jsou nejposlušnější,
když jim sebereš něco, co jim dělá radost.
Ne… Prosím…
Sbohem.
Ne…
Mun-jong…
Mun-jong.
- Co chceš? - Prosím?
Chtěl jsem vědět, jestli se máš dobře.
Nikdy se nemám dobře.
Přiběhl jsi až sem, aby ses mě zeptal?
Ne, vlastně ne.
Chtěl jsem vědět, jak pokračuješ s novou knížkou.
Proto jsem se zastavil.
Ráno jsem ti poslala rukopis e-mailem.
Vážně?
Nemůžu uvěřit, že už máš hotovou hrubou verzi. Jsi úžasná.
Když se začneš soustředit, jde ti to rychle od ruky.
Co na to říkáš? Je to vtipné?
Bude to hit?
Všechny mé knihy jsou hity.
Máš pravdu.
A ty bys měl jít.
Pracovala jsem celou noc, jsem unavená. Půjdu si lehnout.
Jistě. Dobrá práce.
Vyspi se. Já zase půjdu.
Zdravím.
Bože.
Vůbec to není dobré. Vypadá to špatně.
Ještě nikdy se na mě neusmála.
Vůbec se mi to nelíbí.
Počkám tady.
Přijeďte, chci vědět, co se stalo.
Dobře.
Za chvíli jsem tam.
Kang-tche.
Dnes… jsem si na brigádě vydělal 30 000 wonů.
Ne, to je moje svačina.
Tady. Tvoje kapesné. Je to 10 000 wonů.
A tady 10 000 wonů pro Mun-jong.
Tohle je moje.
To nemusíš. Nech si všechno.
Nechceš kapesné?
Sang-tche, odvezu tě.
Můžeš nějakou dobu bydlet v pokoji na střeše?
Úplně… úplně sám? Proč?
Vy… vy jste se pohádali?
Ty… Ty ses zase pohádal s Mun-jong, že jo?
Jo.
Udělal jsem chybu.
Je vážně naštvaná.
Musím si to vyžehlit.
Já… jsem říkal, ať se nehádáte.
Neříkal jsem ti snad, že pusa je lepší než hádka?
Zavolám ti, až se udobříme.
Tak pojď.
Prostě… prostě se omluv.
Buď… Buď zdvořilý. Musíš být zdvořilý.
Když budeš zdvořilý, nedostaneš tak vyhubováno.
Dobře.
SESTERNA, PRVNÍ PATRO
Zajímalo by mě, kdo namaloval toho motýla.
Pane O.
Kdy se paní Paková vrátí z dovolené?
Doufám, že nikdy.
Vzala si pět dnů volno.
Nemyslíte, že je hotová z toho,
co se stalo panu Ko Te-hwanovi?
Nevím.
To je divný.
SCHODIŠTĚ, PRVNÍ PATRO
Proč nemůžu najít záznam z kamer na schodišti?
Potřeboval jsem video někam poslat, stáhnul jsem ho na disk.
- Komu? - To se vás netýká.
Slečno Namová, můžeme si promluvit?
Jistě.
Výpověď?
Proč? Paní Paková je nemocná?
Důvod brzy zjistíte.
Bude to těžké,
ale chci, abyste převzala dohled nad sestrami,
protože u nás pracujete nejdéle.
A ujistěte se, že se to nijak nedotkne pacientů.
Jistě.
Bože.
Děkuji.
Pane řediteli.
Ano?
Jestli vás něco trápí,
zajděte si popovídat s mamkou, jako jste to dělal dřív.
Nenechávejte si to pro sebe.
Až budu bez práce,
budu tam pečený vařený.
„Bez práce“?
Chcete jít do důchodu?
To snad není pravda.
Jak může být někdo tak prokletý?
Myslíte, že jsme prokletí?
Jak jinak tomu chcete říkat?
Neříkejte, že chcete s Mun-jong zůstat,
i když znáte pravdu.
Chci.
Mun-jong je…
Je prostě Ko Mun-jong.
Není dcera To Hui-dže.
To Hui-dže
pochází z prestižní lékařské rodiny.
Ale z nějakého důvodu
ji vyhodili ve třetím ročníku z medicíny
a ona se místo skalpelu chopila pera.
Po svatbě přetrhala všechna pouta s rodinou,
přestěhovala se na zámek a jen psala.
Bože. Znám Mun-jong už deset let.
Ale víc nevím.
Měla tak strašné dětství,
ale lidi z vydavatelství
jí nedali pokoj.
Chtěli práva na vydání poslední knihy ze série,
kterou psala její matka,
Vražda čarodějnice ze západu.
Byli dotěrní.
Co se stalo s poslední knihou?
Nikdy ji nevydali.
Rukopis zmizel.
Mun-jong.
Moje máma…
opravdu zabila…
tvoji mámu?
Motýl, který celý život trápí
a ničí život tvého bratra…
Opravdu to byla moje máma?
Není to pravda, že ne?
Že se pletu?
Nemůže to být pravda.
Od kdy to víš?
Zjistil jsem to nedávno.
Mun-jong.
Pořádně mě poslouchej.
Nejsi jako tvoje máma.
Ať se stane cokoli,
neopustím tě.
Pro mě
jsi prostě Ko Mun-jong,
holka, kterou mám rád.
Pokrytče.
Ta liška podšitá mi zase nebere telefon.
Če-su, pojď si dát nudle.
Sang-tche.
Určitě tě sem Kang-tche poslal,
protože je na něj Mun-jong naštvaná?
Řekl bych, že nás tahá za nos.
Vejce naměkko je pro tebe, vejce natvrdo pro mě.
Podle mě tě sem poslal jen proto,
aby si s ní mohl užívat a dělat čuňárny,
když budeš pryč.
Če-su.
Že jo? Souhlasíš?
Vypadala smutně. Měla smutný výraz.
Co?
Výraz Mun-jong…
Výraz v její tváři…
Bála se.
Byla smutná.
Proč?
Proč se tak tvářila?
Co tě sem přivádí?
Ču-ri říkala, abych za tebou přišla.
Myslela si, že tě něco trápí.
Panečku.
Musela pochytit pár věcí během práce v nemocnici.
Co se stalo? Opravdu chceš do důchodu?
Jedna část chce a ta druhá si myslí, že k tomu budu vyzván.
Když mě zradil blízký člověk,
nedokážu nic dělat.
Říkáš, že ne, ale vypadáš normálně.
Co se stalo?
Naparoval jsem se, myslel jsem, že vím všechno.
Držel jsem slečnu Koovou i Sang-tcheho tady,
myslel jsem, že jim tohle místo
pomůže a vyléčí je.
Ale nakonec jim jen ublížilo.
Co mám dělat, Sun-dok?
Mrzí mě to.
V tomhle věku bych měl být rozumnější.
Dospělí nemůžou mít vždycky pravdu.
Chyby děláme celý život.
Jen proto, že jsi doktor, nemůžeš zachránit všechny.
Nejsi Ježíš Kristus.
„Nevadí, že jsi jiný.“
Píše se to přímo tady.
Sun-dok.
Nechceš dělat ředitelku?
Ředitelku, tos uhodl.
- Jsem doma. - Vítejte doma.
Dnes budeme mít rýžové koule.
To zní skvěle.
Ale děláte rýžové koule za trest?
Proč jich je tolik?
Až budeme mít hotovo, dáme je do mrazáku.
A až budete mít hlad, stačí je ohřát.
Když se vám nechce vařit, není nic lepšího.
Zítra je odnesu slečně Koové.
Co? Proč… Proč bys tam chodila?
Sang-tche prý bude chvíli bydlet nahoře.
A to znamená,
že se mezi Kang-tchem a Mun-jong něco stalo.
A je mi jasné, že budou málo jíst.
Nevím, co se stalo,
ale když má člověk problémy,
nakopne ho pořádné jídlo, ne způsob myšlení.
Madam…
Moc si vás vážím. Zbožňuju vás.
Co je s ním?
Můžete jíst, brečet,
nebo jí řekněte, že se vám líbí. Vyberte si.
Je to výborné.
Prosím.
Až se najíte, můžeme si promluvit?
Ano, jistě.
Můžu dál?
Ano.
Posaďte se.
Děkuji.
Jsem jako na trní.
Posaďte se, prosím.
O čem jste chtěla mluvit?
Myslíte, že to bude v pořádku?
Prosím? Co myslíte?
Víte,
přišlo mi zvláštní, jak jsem ráno odcházela z nemocnice.
Volám jim, ale nikdo to nebere.
Vážně se bojím.
Víte, co se děje?
Myslím, že se nemusíte bát.
Copak můžu?
Ču-ri.
Už dost.
- Prosím? - Jak dlouho
ještě budete myslet na Mun Kang-tcheho?
Já vás chápu.
Když si na něj vzpomenu, sám si dělám starosti
a bolí mě u srdce.
Ne.
Mluvím o Mun-jong.
Bojím se o ni.
Mám vás moc rád.
Aha. Abych byla upřímná,
taky mám ráda…
Mun-jong.
To je krása.
Vaše přátelství je…
Asi mi dnes večeře nesedla.
Omluvte mě.
Odpočiňte si.
Ahoj, je všechno v pořádku?
Zavolej, jestli se budeš nudit.
ČU-RI
Zničilo mě to,
stejně jako tebe.
Odmítal jsem a nechtěl tomu uvěřit.
„Proč se
tohle děje zrovna mně?“
Štvalo mě to.
Ale je to fuk.
Když uvidím
tvůj úsměv,
na všechno zapomenu.
Na motýla
i na moji mámu.
Zapomenu na všechno…
kromě nás dvou.
Víš, Mun-jong…
Neudělala jsi nic zlého.
Nikdo z nás.
Nic zlého jsme neudělali.
PSYCHIATRICKÁ NEMOCNICE OK
Nechceš zajít na drink? Dlouho jsme spolu nemluvili.
Ne, se starým páprdou nikam nejdu.
Proč jsi na tátu tak sprostý?
Co se děje? Proč tak najednou?
Nikdy jsi se mnou čas netrávil.
Od kdy se o mě zajímáš?
Když jsem s tebou chtěl někam jít,
byl jsi raději s pacienty.
Mám sklony zanedbávat své nejbližší.
Nezlob se na mě.
Na co půjdeme? Pivo nebo sodžu?
Makkolli.
Jak chceš.
Čcha-jongu.
Omlouvám se.
Musím ti
něco říct.
Musím ti
dnes něco říct.
Daruji ti vše,
co mám.
Daruji ti
srdce plné lásky.
Jen když jde o tebe,
není nic, co člověk nesvede.
Ukážu ti oblohu plnou hvězd,
abys je mohla držet v náručí.
Musím ti
něco dát.
Musím ti
dnes něco dát.
Bože, Če-su mě zničí.
Pořád chrápe. A jak nahlas!
Bože.
Co?
Žádné hovory?
Ještě se neudobřili?
Měli by si pospíšit, chci se vrátit domů.
KO MUN-JONG
Volané číslo není dostupné…
Mám se u ní zastavit?
Ču-ri, budu objednávat kafe.
- Dáš si taky? - Chci ledové americano.
Já si dám latté.
Oukej.
Ledové americano a latté.
Hotovo.
Od včerejška jsem neviděla pana Muna.
Vzal si volno.
Co?
Jen tak?
- Vážně? - Proč se ptáte?
Kvůli tomu, co pro mě udělal,
jsem ho chtěla pozvat na jídlo.
Můžete, až se vrátí.
Mimochodem, nevolal mi někdo?
Kdo?
Váš otec?
Ano.
Co máme udělat, kdyby zavolal?
No…
Promluvím s ním.
- Dobře. - Díky.
Hezký den.
Bože.
Snad mu nechce darovat játra.
Kdo ví?
Proč si vlastně vzal Mun volno?
Ko Mun-jong.
Pusť mě dál.
Zjistili jsme zvláštní věci
ohledně tvého táty.
Tak jsem na to přišel.
Že je tvoje máma
naživu.
Pak Ong-nan.
Ta pacientka je moje máma?
Proto ke mně
tehdy v noci přišla?
Ne.
Je to
hlavní sestra z nemocnice.
Co?
Pak Heng-dža.
Včera
namalovala motýla na obraz
a zmizela.
To není možné.
Ta ženská je moje máma?
Uplynulo skoro 20 let,
ale i kdyby se na ní vyřádil plastický chirurg,
poznala bych ji.
Tvůj táta
i ředitel O
ji znali tak dlouho,
ale neměli ani tušení.
Slečno Ko Mun-jong.
Pan ředitel by si rád promluvil s poručníkem pacienta.
To ne.
Ze sklepa zmizela brož s motýlem.
Jsem si jistá, že tam byla.
To znamená, že tu máma byla.
Sledovala tátu
i nás, dívala se nám přes rameno.
Sledovala všechno.
Zmiz! Hned odsud zmiz!
Zmiz! Hned!
Ko Mun-jong.
Neopustím tě, když tu jsi úplně sama.
Slíbil jsem, že tě ochráním.
Ne, nemůžeš mě chránit.
Běž chránit svého bráchu. Prosím!
Běž! Prosím!
Zmiz!
Prosím, utíkej…
Jak je to možné…
Prosím. Prosím tě.
Prosím.
Ahoj… to jsem já, brácha.
Je… Je Mun-jong v pořádku?
Pořád se na tebe zlobí?
Ještě jste se neudobřili?
Mun-jong…
není dobře.
Není jí dobře?
Co jí je? Je nemocná?
Když tě bolí tělo, brečíš.
Ale když tě bolí srdce, kňouráš ve spaní jako pes.
Ona… ona taky kňourá?
Jo.
Slyším ji.
Ale ne. Co budeme dělat?
Je pořád na vodítku?
Můžeš… můžeš ji pustit.
- Sang-tche. - Ano?
Sang-tche.
Hele.
Ty… ty brečíš?
Ne.
Nic mi není.
A ona bude v pořádku,
neboj se.
Odnesu…
Já… Já půjdu.
Opravdu?
Ale říkal jsi, že tam nemůžeš jít, dokud Kang-tche nezavolá.
Přesně tak. Nemusíš tam chodit.
Půjdu se Sung-dže. Budeme hned zpátky.
Mám práci.
Ne, já… já tam musím jít.
Paní Kangová, umíte udělat kaši?
Tu, co jíme, když jsme nemocní?
Kaši? Proč?
- Vaše káva. - Díky.
Díky.
Díky za kafe.
Jak to, že tu pan Mun nebyl už několik dní?
- Vzal si volno. - Aha.
Chtěl jsem se mu pochlubit.
I A-rum to tak sluší.
Má se v Americe dobře?
Chci se dostat brzy ven, abych za ní mohl jet.
Dejte mi vědět, až se pan Mun vrátí.
Všichni pacienti mají Muna rádi.
Že jo? I Ču-ri z něj byla hotová.
Promiňte. Jsme od policie.
Jdeme za ředitelem Oem.
Pojďte se mnou. Tudy, prosím.
Co se děje? Co tu dělá policie?
Jsou tu kvůli Pak Ong-nan?
Sang-tche. Zpomal.
Počkej. Dávej pozor!
Bože.
Sang-tche!
Proč jsi přivezl Sang-tcheho? Bude se bát.
Často předstírám, že věřím tvým lžím,
ale teď ne. Tohle ti neprojde.
Jak to myslíš?
Polož to a pojď ven.
Dusím se tady.
Mun-jong, jsi nemocná?
Nemáš vůbec hlad?
Já… já ti přinesl kaši.
Není z obchodu.
Paní Kangová ji připravila.
Běž pryč.
Měl bys jít, Sang-tche.
Musíš si dát kaši, aby se ti ulevilo.
Máš ráda křepelčí vejce, Mun-jong.
Nakrmím tě, jo?
Když ti není dobře,
můžu tě nakrmit jako mimino.
Sang-tche.
Ano?
Omlouvám se.
Je to moje chyba.
Odpusť mi.
Odpusť mi?
Mrzí mě to. Moc mě to mrzí.
Jestli se chceš omluvit, musíš se mi podívat do očí.
Je neslušné říct promiň a ani se nepodívat.
Ham, dej si.
Odpusť mi.
Odpustím ti, když to sníš. Ham.
Už mám unavenou ruku, Mun-jong. Prosím. Dej si.
Super! Hodná holka.
Podívej se na to. Chutná ti.
Ty jsi ale hodná holka.
Ještě tři lžičky? Ještě tři, ano?
Když jsi nemocná, musíš pořádně kousat,
abys všechno strávila.
Mun-jong, ty jsi hodná holka.
Ham. To je ono.
Nehádej se s Kang-tchem.
Měli byste se udobřit.
Pusa je lepší než hádka.
Ano?
Nebreč.
Asi ti není dobře, Mun-jong.
Musí ti být moc zle.
Ještě ti dám.
Promiň, Sang-tche.
Dobře, hezky jíš,
takže ti odpouštím.
Ještě dvě… dvě další lžičky.
Hodná holka.
Takže někdo namaloval
motýla na Sang-tcheho obraz.
Ko Mun-jong
ho viděla, začala vyšilovat a utekla.
A ty se o ni snažíš postarat,
úplně sám a tváříš se při tom rozrušeně.
Ten motýl
je její máma?
Lámal jsem si hlavu celou noc. Nic lepšího mě nenapadlo.
Asi mám pravdu.
- Neříkej Sang-tchemu… - Neřeknu, kamaráde.
Nejsem idiot.
Díky.
A omlouvám se.
Kang-tche.
Ano?
Přijmi to.
Uleví se ti.
Co mám přijmout?
Že jsi slabý.
Nejsi silný chlap.
Jsi chcípáček.
Ty i Ko Mun-jong.
Slabí ze sebe vždy dělají drsňáky.
Nemůžu to vystát.
A protože jsi slabý,
nedokážeš opustit ostatní chudinky.
Chceš se o ně opřít a naopak.
Proto se přitahujete jako magnet.
Zůstaňte spolu.
Chudinky musí držet při sobě.
Pak budete nepřemožitelní.
Určitě znáš přísloví:
„Společně přežijeme,
rozděleni zahyneme.“
Řekl to prezident Kim Te-džung.
Řekl to I Sung-man.
Ne Kim Te-džung.
Opravdu?
Asi se zase pletu.
Měla pět lžic kaše. Pět lžic.
Nakrmil jsem ji.
Díky.
Jsi nejlepší, Sang-tche.
Mun-jong udělala něco zlého?
Prosím?
Pořád se omlouvala.
Brečela a prosila mě o prominutí.
Řekl jsem, že jí prominu, když sní kaši.
A snědla ji.
Tak jsem jí odpustil.
Vážně?
Ano, odpustil jsem jí.
Opravdu?
Mimochodem,
není ti taky špatně?
Sang-tche.
Obejmi mě.
Pojď sem.
A…
poplácej mě po zádech.
Dobře.
Sang-tche.
Ano?
Bojím se.
Co? Ty se bojíš?
To je tím, že jsi mladší. Můj mladší bráška.
Ochráníš nás?
Jsem nejstarší, ochráním vás.
Jsem váš ochránce.
Ulevilo se mi.
Díky bohu, že mám bráchu jako jsi ty.
Měl bys mi brát telefon. Jinak se naštvu.
Dobře, budu.
Zavolej, až se Mun-jong uleví.
Mám hotový domácí úkol.
- Zavolám. - Dobře.
- Ahoj. - Dobře dojeďte.
Jasně.
RUKA A MOŘSKÝ ĎAS
„Bylo nebylo,
do zámožné rodiny
se narodila roztomilá dívenka.
Byla krásná a roztomilá jako magnolie.
Maminka ji zbožňovala a přísahala,
že pro ni udělá všechno na světě.
Chtěla ji představit i slunci a měsíci.
Když začala holčička jíst pevnou stravu,
její maminka byla nadšená.
,Má drahá.
Přinesu ti, co jen budeš chtít.
Jen otevři pusu.
To je ono.‘
Když začala holčička chodit,
maminka za ní běhala.
,Má drahá.
Ponesu tě.
Skoč mi na záda.‘
Holčička vyrůstala v blahobytu
a dostala, na co si ukázala. Jednou maminka řekla:
,Má drahá,
musím si odpočinout.
Můžeš
mi přinést něco k jídlu?‘
A holčička pravila:
,Mami, nemám ruce.
Nikdy jsem je nepoužívala,
tak zmizely.‘
,Můžeš mě, má drahá,
odnést na zádech?
Bolí mě nohy.‘
A holčička pravila:
,Maminko, nemám nohy.
Vždycky jsi mě nosila na zádech,
nikdy jsem nemusela stoupnout na zem.
Ale mám velkou pusu.‘
A otevřela svou obrovitánskou pusu.
A maminka začala křičet.
,Ani zdaleka nejsi má dokonalá dcera.
Jsi k ničemu jako mořský ďas.
Umíš jen jíst, když tě krmím.
Sama nic nezvládneš. Jsi úplně k ničemu.‘
Pak maminka vrhla své dítě do otevřeného moře.
Od té doby se traduje, že za větrných dnů
slyší rybáři na moři strašidelný pláč.
,Mami.
Mami.
Co jsem provedla?
Prosím,
přijď pro mě.
Prosím,
vrať se
pro mě.‘“
Tahle kniha byla tvé jediné selhání,
ale je má nejoblíbenější ze všech tvých knih.
Protože jsi taky spisovatelka, určitě si toho jsi vědoma.
Všech selhání
se musíme zbavit.
DETEKTIVNÍ ROMÁN VRAŽDA ČARODĚJNICE ZE ZÁPADU
SEBEVRAŽEDNÝ ATENTÁTNÍK
Dlouho jsme se neviděli.
Vím, že vám dlužím.
Chci splatit svůj dluh.
Dám vám něco, o čem můžete psát. Už je to moc dlouho.
Pane I!
Máme problém!
Pane I!
I Sang-ine!
Sang-ine!
Ahoj, Mun-jong.
Co se děje?
Co?
VRAŽDA ČARODĚJNICE ZE ZÁPADU VYJDE JIŽ BRZY
Co to má sakra znamenat?
SANGSANGESANG VYDÁ VRAŽDU ČARODĚJNICE ZE ZÁPADU 10
Co budeme dělat, pane I?
Pořád mi zvoní telefon. Všichni se ptají, jestli vydáme
poslední díl série.
Kdo o tom napsal jako první?
Agentura, pro kterou pracuje Sebevražedný atentátník.
Cože?
Není to ten, koho strčila Mun-jong ze schodů?
Dobře, ber telefony.
Všem řekni, že je to pravda.
Zbláznil jste se?
Za takovou lež můžete jít do vězení.
Budete toho pak litovat.
Všechno zařídím, ty jen poslouchej.
Musím za Mun-jong.
Sakra. To je hrůza, Mun-jong.
Pojď za mnou.
Mami.
SANGSANGESANG VYDÁ VRAŽDU ČARODĚJNICE ZE ZÁPADU 10
PAN I
Zdravím.
Četl jsem to.
Bože.
Prosím.
Dobrý den!
Jak se máte?
Docela dobře.
Paní Paková, moc vám to sluší.
Vypadáte… jako někdo jiný.
Vážně?
Určitě jsi mě nepoznal.
Ne, nepoznal.
Přesně tak. Dnes jsem někdo jiný.
MŮJ BRÁCHA
SANG-TCHE
Ahoj. Proč… Proč?
Co to má znamenat? Co si myslíš, že děláš?
Proč děláš problémy?
Však víš,
že nejsem trpělivý člověk.
Vím přesně,
jak mámu vyprovokovat,
aby za mnou přijela.
Mun-jong, prosím.
Kang-tche motýla
chytit nedokáže,
protože je
zbabělec.
Musím to udělat.
Ano, máš pravdu.
To Hui-dže se mi ozvala.
- Chtěla přinést rukopis. - Kam?
Půjdu za ní sám. Ty zůstaň…
Ne, ona chce mě.
Kde se s ní máš setkat?
- Mun-jong. - Ptám se, kde se máte setkat.
Sang-tche!
SANG-TCHE
- Sang-tche, kde jsi… - Pan Mun.
Vždycky se o bratra tak staráš.
Sang-tche.
Sang-tche!
Jestli mu ublížíte,
nikdy vám to neodpustím.
O lítost prosí jen ti, co udělali něco zlého.
Já nic neudělala.
Kde se setkáme?
Na prokletém zámku.
Určitě to zvládnete sám?
Ano.
Odvezte Mun-jong
někam hodně daleko.
Odvezte ji co nejdál.
Kde se máme setkat?
Co?
Už jsme skoro tam.
Kde se máte setkat?
Zastav.
Zastav auto. Hned!
Ko Mun-jong, poslouchej mě.
Nesmíš tam jít.
- Zastav. Zastav auto! - Mun-jong!
Kang-tche je tam sám.
Je tam úplně sám!
- Zastav. Hned. - Mun-jong, nedělej to.
- Zastav! - Mun-jong!
Zastav! Hned!
Mun-jong!
Ko Mun-jong!
Sang-tche.
Sang-tche!
Sang-tche.
Přestaň.
Přestaň předstírat, že to nebolí.
Budeš to dělat
i přede mnou. Nejen před Sang-tchem.
Proč jsou všichni
na mě tak hodní?
Považuj to za noční můru.
Já to dokážu.
Vaše dcera…
je pro vás jen dílo?
Kvůli tobě mě nebude poslouchat!
Zapomeňte.
Podělanej konec, o kterém se vám zdá,
se nikdy nesplní.
Překlad titulků: Jan Tvrdík