‫- סדרה מקורית של NETFLIX -
‫קו־מון יונג.
‫עזוב אותי.
‫בבקשה. בואי נדבר…
‫יש לו שלושה זוגות כנפיים.
‫הפרפר המעוות הזה
‫הוא יחיד במינו.
‫זו סיכת הפרפר שאימי עיצבה.
‫אבל מה עושה הפרפר הזה
‫בציור הקיר של סאנג־טה?
‫לא.
‫זה לא מה שאת חושבת.
‫היית צריך לומר זאת כששאלתי לראשונה.
‫אני לא בורחת.
‫אז תפסיק לעקוב אחריי.
‫אני צריכה קצת זמן לחשוב.
‫נדבר אחר כך.
‫מר לי.
‫תוכל לבדוק מה שלום מון־יונג?
‫אספר לך הכול כשניפגש.
‫בבקשה עשה לי טובה.
‫הלו?
‫כאן.
‫הוא נכנס מתחת לכיור ולא יוצא.
‫מה הבעיה שלו?
‫מה… מה אימא פרפרית
‫והפרפר תינוק עושים שם?
‫מה…
‫מישהו צייר אותם.
‫לא, לא טוב.
‫סאנג־טה.
‫צא משם.
‫הפרפר שהרג את אימא שלי רדף אחריי.
‫הוא… הוא רדף אחריי.
‫הוא הגיע עד לכאן. הו, לא.
‫אלה לא אימא פרפרית
‫ופרפר תינוק.
‫זה פרפר מעוות עם שלושה זוגות כנפיים.
‫"פרפר מעוות"?
‫אז זה לא הפרפר שראיתי?
‫לא.
‫הם פרפרים מעוותים, אבל הם די נפוצים.
‫ראיתי כמה כאלה בגינה.
‫אף פעם לא ראיתי כזה.
‫כנראה כי אתה מפחד מפרפרים.
‫מישהו כנראה הוסיף את זה לציור הקיר שלך
‫כי הוא מעניין ומיוחד מאוד.
‫למה שמישהו יעשה זאת לציור הקיר שלי?
‫זה לא יפה בכלל.
‫אתה צודק.
‫אני אתפוס את מי שעשה את זה ואלמד אותו לקח.
‫עכשיו, צא משם.
‫זה פרפר אחר?
‫סאנג־טה.
‫הבטחת לי
‫שלא תברח
‫גם אם הפרפר מופיע.
‫כן, הבטחתי.
‫הבטחה זה עניין רציני,
‫אז אני לא אברח.
‫אבל… אבל בכל פעם שאני רואה פרפר, ‫אני חוטף כאב ראש.
‫אם תעזור לי קצת, אצליח להתגבר על זה.
‫בסדר.
‫אתה מדהים, סאנג־טה.
‫סאנג־טה.
‫בגללך, אחיך לא יכול ללכת לעבודה.
‫ואני לא יכולה להכין צהריים.
‫אתה מפריע לכולם.
‫טוב. אני… אני מצטער.
‫תוכלי להשגיח על אחי היום?
‫התנצלות לא מספיקה.
‫אני רוצה שתישאר פה ותהיה העוזר שלי היום.
‫הינה.
‫את… את תשלמי לי?
‫זה תלוי כמה קשה תעבוד.
‫זה… זה שוב תלוי?
‫אני צריך להוריד את התיק לפני שאלבש את זה.
‫אוי. תוריד אותו. ‫-אוי.
‫אוי.
‫שנמחק אותו? ‫-כן.
‫מה אתם עושים פה?
‫נראה שסאנג־טה לא צייר את זה.
‫הוא לא הפסיק לצעוק שהוא רוצה שהפרפר ייעלם, ‫אנחנו חושבים למחוק אותו.
‫כן, עשו זאת למענו.
‫- פרשה 14: היד, דג שד הים -
‫- משרד המנהל -
‫גם אני ראיתי את הפרפר.
‫מישהו בטח צייר את זה כבדיחה ‫בזמן שהייתי מחוץ לעיר.
‫בוא נבדוק מי זה היה.
‫מה? מה מיס פארק עושה שם?
‫כדאי לך לקרוא את ספריה אם יש לך זמן.
‫לא אצליח להתחבר לסיפורים האלה.
‫אני אוהבת סיפורי אהבה מטופשים וספרי אימה.
‫הוא אוהב את האם? את אימא של דולי.
‫נתתי את זה לסאנג־טה כמתנה.
‫סאנג־טה ואני התקרבנו מאוד.
‫שלושתכם נסעתם לטיול בקרוון?
‫הבת שלי…
‫בהתחשב בכל מה שהיא עברה,
‫מיס קו יצאה בסדר גמור.
‫איפה זה? אני בטוחה שהוא היה כאן.
‫איפה זה?
‫הוא בטוח היה כאן.
‫הוא היה כאן.
‫תמותי.
‫תמותי… חתיכת מפלצת.
‫סופך יהיה
‫כשל אימך.
‫אימא שלי
‫נרצחה.
‫הפרפר הזה…
‫הפרפר הזה הרג את אימא שלי.
‫אני אוהבת אותך, בתי.
‫את בדיוק כמוני.
‫אני כל כך מצטער.
‫אני לא יכול להביט בך אפילו. מצטער.
‫היא עמדה מולי,
‫ולא היה לי מושג.
‫נתתי לה להשגיח על סאנג־טה
‫ואפילו הודיתי לה על כך.
‫הכול באשמתי, אל תאשים את עצמך.
‫עכשיו כשאנחנו יודעים מיהי דו הוי־ג'יי,
‫נתמקד במציאתה בהקדם האפשרי.
‫אבקש מהמשטרה לפתוח בחקירה.
‫אתה לא צריך להגיע לעבודה בזמן הקרוב.
‫תישאר עם אחיך ועם מיס קו.
‫אבל אני תוהה למה ‫היא נשארה בבית החולים זמן כה רב
‫כשיש מצלמות מעקב בכל מקום.
‫היה לי כיף מאוד.
‫מר קו.
‫אני…
‫כבר אין לי
‫יותר חרטות בחיים.
‫אין לך חרטות?
‫אמרת לי שאתה אוהב אותי.
‫איך אתה יכול לומר זאת ‫אחרי שאמרת לי שאתה אוהב אותי?
‫הרגת את האישה שאתה אוהב.
‫כך שאין לך זכות למות בשלווה, מותק.
‫אין לך מה לומר לי?
‫עברו 20 שנה.
‫חיכיתי 20 שנה.
‫כמה חבל.
‫יודע למה
‫אפשרתי לך לחיות?
‫לראות אותך סובל זמן כה רב
‫ומת מוות כה אכזר,
‫גרם לי אושר.
‫היה לי קשה מאוד, אתה יודע.
‫יש מצלמות מעקב בכל מקום.
‫ואו ג'י־ואנג, הברנש הערמומי, הוא אדם נבון.
‫אז אני מוכרחה לומר,
‫זה היה מסעיר מאוד.
‫לא.
‫לא…
‫אל תעשי כלום
‫למון־יונג.
‫אתה מתכוון לבתנו היפה?
‫היא יצאה בסדר גמור, נכון?
‫אין לך מושג
‫כמה התאמצתי לטפל בה בתקופה הזאת.
‫אמרת שאתה רוצה למות.
‫אז תן לי לעזור לך.
‫עזוב, מנוול! אהרוג את כולכם!
‫עזוב!
‫אתה צריך להוכיח
‫שאינך פחדן.
‫התאמצתי מאוד להבטיח שהיא תצא מושלמת.
‫אבל אני לא אוהבת
‫איך שהיא מתנהגת.
‫יודע מה צריך לעשות ‫כדי לגרום לילד לציית להוריו?
‫הם צייתנים במיוחד
‫כשלוקחים מהם את הדבר היקר להם ביותר.
‫לא… בבקשה…
‫להתראות.
‫לא…
‫מון־יונג…
‫מון־יונג.
‫מה אתה רוצה? ‫-מה?
‫רציתי לוודא שאת בסדר.
‫אני אף פעם לא בסדר.
‫נכנסת לפה בריצה כדי לשאול מה שלומי?
‫לא, לא בדיוק.
‫רציתי לדעת איך את מתקדמת עם ספרך החדש,
‫אז באתי לבדוק.
‫שלחתי לך את זה במייל.
‫באמת?
‫אני לא מאמין שכבר סיימת את הטיוטה. ‫את מדהימה.
‫את באמת יעילה מאוד כשאת מתרכזת.
‫מה את אומרת? זה מצחיק?
‫זו יצירת מופת?
‫כל ספריי הם יצירות מופת.
‫כן, נכון.
‫כדאי שתלך.
‫נשארתי ערה כל הלילה כדי לגמור את זה, ‫אני עייפה. אני הולכת לנוח.
‫טוב. כל הכבוד.
‫תשני קצת. אני אלך.
‫היי.
‫אלי הטוב.
‫לא, היא ממש לא בסדר. המצב לא טוב.
‫היא אף פעם לא חייכה אליי.
‫יש לי הרגשה רעה בעניין.
‫אחכה כאן.
‫אז בוא וספר לי מה קרה.
‫בסדר.
‫אני תיכף מגיע.
‫גאנג־טה.
‫אני… הרווחתי 30 אלף וון ‫היום על עבודה זמנית.
‫לא, זה החטיף שלי.
‫הינה. דמי הכיס שלך. עשרת אלפים וון.
‫והינה עשרת אלפים בשביל מון־יונג.
‫זה שלי.
‫זה בסדר. תשאיר לך הכול.
‫אתה לא רוצה דמי כיס?
‫סאנג־טה, אתן לך טרמפ.
‫תוכל להישאר בעליית הגג לזמן מה?
‫לגמרי… לגמרי לבדי? למה?
‫אתם… רבתם?
‫אתה… שוב רבת עם מון־יונג, נכון?
‫כן.
‫טעיתי.
‫אז היא כועסת מאוד.
‫אני צריך לבקש את סליחתה.
‫אמרתי לכם לא לריב.
‫לא אמרתי לך שנשיקה עדיפה על ריב?
‫אתקשר אליך אחרי שנתפייס.
‫קדימה.
‫פשוט… פשוט תגיד שאתה מצטער.
‫תהיה מנומס. אתה צריך להיות מנומס.
‫אם תהיה מנומס, לא יכעסו עליך כל הזמן.
‫אוקיי.
‫- תחנת אחיות, קומה ראשונה -
‫מעניין מי צייר את הפרפר על הקיר.
‫מר או.
‫מתי מיס פארק חוזרת מהחופשה?
‫אני מקווה שהיא לא תחזור.
‫היא לקחה חופשה של חמישה ימים.
‫את לא חושבת שהיא תהיה גמורה
‫בגלל מה שקרה למר קו דה־ואן?
‫לא יודעת.
‫כמה מוזר.
‫- מדרגות לובי -
‫למה איני מוצאת ‫את חומרי מצלמת המעקב ממדרגות הלובי?
‫הייתי צריך לשלוח את הווידאו למישהו, ‫אז העברתי אותו לדיסק־און־קי.
‫למי? ‫-את לא צריכה לדעת.
‫מיס נאם, נוכל לדבר?
‫בסדר.
‫הגישה את התפטרותה?
‫למה? מיס פארק חולה?
‫תדעי בקרוב.
‫אני יודע שזה יהיה קשה,
‫אבל אני רוצה שתפקחי על האחיות
‫כי את הוותיקה ביותר.
‫ושימי לב שהמטופלים לא נסערים מדי מהסיפור.
‫בסדר.
‫טוב.
‫תודה.
‫המנהל או.
‫כן?
‫אם משהו מטריד אותך,
‫אתה צריך לשתות ולדבר ‫עם אימא שלי כמו שנהגתם לעשות.
‫אל תשמור לעצמך.
‫אעשה את זה כמה שאני רוצה
‫ברגע שאהיה שוב מובטל.
‫"מובטל"?
‫הוא מתכנן לפרוש?
‫אני לא מאמין.
‫איך מערכת יחסים ‫יכולה להיות חסרת תקווה כל כך?
‫אתה חושב שנועדנו להיכשל?
‫איך היית קורא לזה?
‫אל תגיד לי שתישאר עם מון־יונג
‫אחרי שגילית מה קרה.
‫כן.
‫מון־יונג היא…
‫בשבילי היא פשוט קו מון־יונג.
‫לא הבת של דו הוי־ג'יי.
‫דו הוי־ג'יי
‫נולדה למשפחה של רופאים מכובדים.
‫אבל משום מה,
‫עזבה את לימודי הרפואה בשנה השלישית
‫ובחרה בעט על פני אזמל.
‫אחרי שהתחתנה היא ניתקה קשר ‫עם כל בני משפחתה,
‫נשארה בטירה ורק כתבה.
‫אני מכיר את מון־יונג עשר שנים.
‫אבל זה כל מה שידוע לי.
‫הייתה לה ילדות קשה מאוד,
‫אבל נציגי הוצאות לאור הטרידו אותה
‫יום וליל.
‫הם רצו את הזכויות לספר האחרון
‫בסדרה שכתבה אימה,
‫"רצח המכשפה מהמערב".
‫הם כמו להקת קרציות.
‫מה קרה לספר האחרון?
‫כפי שאתה בטח יודע, הוא מעולם לא פורסם.
‫הטיוטה האחרונה נעלמה.
‫מון־יונג.
‫האם אימא שלי…
‫באמת רצחה…
‫את אימא שלך?
‫הפרפר שייסר את אחיך כל חייו
‫ואמלל אותך…
‫זו הייתה אימא שלי באמת?
‫זו לא האמת, נכון?
‫אני טועה, נכון?
‫לא יכול להיות שזה נכון.
‫ממתי אתה יודע?
‫גיליתי לא מזמן.
‫מון־יונג.
‫הקשיבי לי.
‫את לא כמו אימא שלך.
‫למה משנה מה יקרה,
‫לא אעזוב אותך.
‫בשבילי,
‫את פשוט קו מון־יונג, הבחורה שאהבתי
‫מאז שאני ילד.
‫צבוע.
‫בחיי, השועל הערמומי הזה שוב מסנן אותי.
‫ג'ה־סו, תאכל קצת אטריות.
‫סאנג־טה.
‫בטוח שגאנג־טה שלח אותך לפה
‫כי קו מון־יונג כועסת עליו?
‫כלומר, זה נשמע מומצא לגמרי.
‫הביצה הרכה היא בשבילך, הקשה בשבילי.
‫נראה לי שהם שלחו אותך לפה
‫כדי שיוכלו לעשות דברים רומנטיים ואינטימיים
‫כשלא תהיה בבית.
‫ג'ה־סו.
‫נכון? אתה מסכים?
‫היא נראתה עצובה. זה היה פרצוף עצוב.
‫מה?
‫הפרצוף של מון־יונג…
‫ההבעה על פניה…
‫היא הייתה מפוחדת.
‫היא הייתה עצובה.
‫למה?
‫למה היא נראתה כך?
‫מה את עושה פה?
‫ג'ו־רי ביקשה שאבדוק מה שלומך.
‫היא אמרה לי שנראה שעובר עליך משהו.
‫שככה יהיה לי טוב.
‫היא כנראה למדה משהו ‫בעבודתה בבית חולים פסיכיאטרי.
‫מה העניין? אתה באמת פורש?
‫יש בי חלק שרוצה לפרוש, ‫וחלק שמרגיש שיבקשו ממני לפרוש.
‫נדמה שאני לא מצליח לעשות כלום אחרי שנבגדתי
‫בידי מישהו שבטחתי בו.
‫אתה אומר שאתה לא יכול לעשות כלום, ‫אבל נראה שאתה מסתדר יפה.
‫מה קרה?
‫אני מעמיד פנים, כאילו אני יודע הכול.
‫הזמנתי לפה את מיס קו ואת סאנג־טה,
‫חשבתי שהמקום הזה
‫יעזור להם להחלים.
‫אבל הוא רק פגע בהם.
‫מה אעשה, סון־דאוק?
‫זה מצער אותי מאוד.
‫חשבתי שאני נבון יותר בגילי.
‫מבוגרים לא תמיד צודקים.
‫אנחנו טועים עד יום מותנו.
‫לא תמיד אפשר להציל אנשים, גם אם אתה רופא.
‫אתה לא ישו.
‫"זה בסדר להיות לא בסדר."
‫כתוב כך.
‫סון־דאוק.
‫רוצה להיות המנהלת הבאה?
‫המנהלת הבאה בתחת שלי.
‫חזרתי. ‫-היי, ברוך הבא.
‫אולי נאכל כדורי אורז הערב.
‫נשמע טוב.
‫אבל את מכינה כדורי אורז לצדקה או משהו?
‫למה כל כך הרבה?
‫אחרי שנסיים, נקפיא אותם.
‫וכשתהיו רעבים, שימו במיקרוגל.
‫זה מעולה כשאין כוח לבשל.
‫אני צריכה למסור אותם למיס קו מחר.
‫מה? אבל למה… למה שתלכי לשם?
‫שמעתי שסאנג־טה יישאר בעליית הגג לזמן מה.
‫זה אומר
‫שקורה משהו בין גאנג־טה ומון־יונג.
‫ואני די בטוחה שהם יוותרו על ארוחות.
‫אני לא יודע מה קורה,
‫אבל כשקשה לך,
‫מזון זה הדלק שלך, לא המוח.
‫גברתי,
‫אני מכבד אותך מאוד. אני אוהב אותך.
‫מה הבעיה שלו?
‫או שתאכל, או שתבכה,
‫או שתגיד לה שאתה אוהב אותה. תבחר.
‫זה טעים מאוד.
‫הינה.
‫נוכל לדבר אחרי הארוחה?
‫כמובן.
‫אפשר להיכנס?
‫כן.
‫שב.
‫בסדר.
‫אני מתרגש נורא משום מה.
‫בבקשה, שב.
‫על מה רצית לדבר?
‫אתה חושב שיהיה בסדר?
‫סליחה? למה את מתכוונת?
‫טוב,
‫היה מוזר לעזוב את בית החולים ככה הבוקר.
‫אני מתקשרת שוב ושוב, אבל אין תשובה.
‫אני מודאגת מאוד.
‫אתה יודע מה קורה?
‫אני לא חושב שאת צריכה לדאוג.
‫איך לא אדאג?
‫ג'ו־רי.
‫די.
‫סליחה? ‫-כמה זמן
‫תמשיכי להיתקע על מון גאנג־טה?
‫כלומר, אני מבין.
‫גם כשאני חושב עליו אני מתחיל לדאוג
‫וכואב לי הלב עליו.
‫לא.
‫אני מדברת על מון־יונג.
‫אני דואגת לה כל הזמן.
‫אני מחבב אותך מאוד.
‫כן. האמת, גם אני…
‫מחבבת…
‫את מון־יונג.
‫כמה נחמד.
‫החברות ביניכן היא…
‫מה שאכלתי קודם מרגיז לי את הבטן.
‫אנא, סלחי לי.
‫תנוחי.
‫הכול בסדר?
‫תתקשרי אליי אם תשתעממי.
‫- ג'ו־רי -
‫הייתי הרוס,
‫כמו שאת עכשיו.
‫הכחשתי את זה כי לא רציתי להאמין בזה.
‫"איך קורה
‫שדברים כאלה תמיד קורים לי?"
‫כעסתי מאוד.
‫אבל זה לא חשוב.
‫כשאני רואה אותך
‫מחייכת אליי,
‫אני שוכח הכול.
‫מהפרפר הזה
‫ואפילו מאימא שלי.
‫אני שוכח מכל מה
‫שאינו את ואני.
‫את מבינה, מון־יונג…
‫לא עשית משהו לא בסדר.
‫זה נכון על כולנו.
‫לא עשינו שום דבר לא בסדר.
‫- בית חולים פסיכיאטרי או־קיי -
‫רוצה לשתות איתי? עבר זמן מאז ששתינו יחד.
‫לא, אני לא רוצה לשתות עם נאד זקן.
‫אתה חייב לדבר בגסות לאביך?
‫מה קורה? מה נכנס בך?
‫אתה לא מבלה איתי אף פעם.
‫ממתי אכפת לך ממני?
‫כשביקשתי ממך לבלות איתי,
‫בילית עם המטופלים שלך.
‫אני נוטה להזניח את הקרובים לי, אני יודע.
‫אל תכעס עליי.
‫מה אתה רוצה? סוג'ו או בירה?
‫מקגולי.
‫אין בעיה.
‫צ'ה־יונג.
‫אני מצטער.
‫"יש לי משהו
‫להגיד לך
‫יש לי משהו
‫להגיד לך הערב
‫אתן לך
‫הכול
‫אתן לך
‫לב מלא אהבה
‫אם זה בשבילך
‫אין דבר שלא אוכל לעשות
‫אגיש לך את הכוכבים
‫שתוכלי לאחוז בהם בידייך
‫יש לי משהו
‫לתת לך
‫יש לי משהו
‫לתת לך הערב"
‫וואו, ג'ה־סו הורג אותי.
‫הוא נוחר כל הזמן, ובקולי קולות!
‫אלוהים.
‫מה?
‫אין שיחות נכנסות?
‫הם לא השלימו עדיין?
‫אני מקווה שיתפייסו בקרוב ‫ואוכל לחזור הביתה.
‫- קו מון־יונג -
‫המנוי אינו זמין כעת…
‫אולי פשוט אעבור אצלה?
‫ג'ו־רי, אזמין לי קצת קפה.
‫גם את רוצה קפה? ‫-אני רוצה אמריקנו קר.
‫אקח לאטה.
‫אוקיי.
‫אמריקנו קר ולאטה.
‫בוצע.
‫לא ראיתי את מר מון מאתמול.
‫הוא לקח חופשה קצרה.
‫מה?
‫ככה פתאום?
‫באמת? ‫-למה?
‫בגלל מה שקרה אז,
‫רציתי להזמין אותו לארוחה או משהו.
‫תוכלי לעשות את זה כשיחזור.
‫אגב, מישהו חיפש אותי?
‫מי?
‫אבא שלך?
‫כן.
‫מה תרצי שנעשה אם הוא יתקשר?
‫טוב…
‫אדבר איתו.
‫בסדר. הבנתי.
‫יום טוב.
‫וואו.
‫אני מקווה שהיא לא חושבת לתרום לו כבד.
‫מי יודע?
‫אגב, למה מר מון ביקש חופשה פתאום?
‫קו מון־יונג.
‫תני לי להיכנס.
‫דברים מוזרים
‫קורים בסביבה של אבא שלך.
‫ככה גיליתי.
‫שאימא שלך
‫בחיים.
‫פארק אוק־ראן.
‫המטופלת הזאת היא אימא שלי?
‫זו הסיבה
‫שבאת אליי באותו לילה?
‫לא.
‫זו…
‫האחות הראשית בבית החולים.
‫מה?
‫פארק האנג־ג'ה.
‫אתמול,
‫היא ציירה את הפרפר על ציור הקיר
‫ונעלמה.
‫אין מצב.
‫האישה הזאת היא אימי?
‫נכון שעברו עשרים שנה כעמט,
‫אבל גם אחרי אינספור ניתוחים פלסטיים
‫הייתי מזהה אותה.
‫גם אביך
‫וגם המנהל או
‫מכירים אותה זמן רב
‫אבל לא היה להם מושג.
‫מיס קו מון־יונג.
‫המנהל מבקש לשוחח עם האפוטרופסית של החולה.
‫בשום אופן לא.
‫סיכת הפרפר במרתף נעלמה גם כן.
‫אני בטוחה שהסיכה הייתה שם.
‫זה אומר שאימא הייתה כאן.
‫היא עוקבת אחרי אבא
‫ואחרינו, מקרוב מאוד.
‫היא עוקבת אחרי כולם.
‫לך! צא מהבית מיד.
‫צא! עכשיו!
‫קו מון־יונג.
‫לא אעזוב אותך פה לבד.
‫הבטחתי להגן עלייך.
‫לא, אתה לא יכול להגן עליי.
‫לך להגן על אחיך. בבקשה!
‫צא! בבקשה!
‫צא מפה!
‫בבקשה, רוץ…
‫איך זה אפשרי…
‫בבקשה, אני מתחננת.
‫בבקשה.
‫היי, זה… זה אני. אח שלך.
‫מה… מה שלום מון־יונג?
‫היא באמת כועסת עליך?
‫עוד לא התפייסתם?
‫מון־יונג
‫לא מרגישה טוב.
‫היא לא מרגישה טוב?
‫מה קרה לה? היא חולה?
‫כשמרגישים כאב פיזי, בוכים.
‫אבל אם הלב כואב, מייללים בלילות כמו כלב.
‫היא מייללת כמו כלב?
‫כן.
‫אני שומע את היללות.
‫אוי, לא. מה נעשה?
‫היא קשורה ברצועה עדיין?
‫אתה יכול… אתה יכול לשחרר אותה.
‫סאנג־טה. ‫-כן?
‫סאנג־טה.
‫היי.
‫אתה… אתה בוכה?
‫לא.
‫אני בסדר.
‫היא תהיה בסדר,
‫אל תדאג.
‫אני אקח לה…
‫אני אלך אליה.
‫כן?
‫אבל אמרת שאתה לא יכול ללכת לשם ‫לפני שגאנג־טה יתקשר.
‫נכון. אתה לא צריך ללכת.
‫אני אלך עם סונג־ג'יי. נחזור מהר.
‫יש לי עבודה.
‫לא… אני מוכרח ללכת לשם.
‫מיס קאנג, את יודעת להכין דייסה?
‫כזו שאוכלים כשחולים?
‫דייסה? למה?
‫תיהנו מהקפה. ‫-תודה.
‫תודה.
‫תודה על הקפה.
‫איך זה שלא ראיתי את מר מון בימים האחרונים?
‫הוא יצא לחופשה קצרה. ‫-הבנתי.
‫רציתי להשוויץ בפניו בתמונות האלה.
‫מיס לי א־ריאום יפה כל כך.
‫איך הולך לה בארצות הברית?
‫אני רוצה להשתחרר בקרוב ‫כדי שאוכל לנסוע לפגוש אותה.
‫בבקשה תודיעו לי כשמר מון חוזר.
‫מר מון אהוב מאוד על כל המטופלים.
‫נכון? ג'ו־רי הייתה דלוקה עליו קשות.
‫סליחה, אנחנו מהמשטרה.
‫אנחנו רוצים לדבר עם המנהל או.
‫בואו איתי. מכאן, בבקשה.
‫מה קורה? למה המשטרה כאן?
‫הם באו בגלל מיס פארק אוק־ראן?
‫סאנג־טה. לאט.
‫חכה. זהירות!
‫וואו.
‫סאנג־טה!
‫למה הבאת את סאנג־טה? הוא ייכנס ללחץ.
‫אני תמיד מתנהג כאילו אני מאמין לשקרים שלך,
‫אבל לא הפעם. לא אעבור על זה בשתיקה.
‫למה אתה מתכוון?
‫תסדר את זה. בוא נלך.
‫מחניק לי פה.
‫מון־יונג, את לא מרגישה טוב?
‫את לא רעבה?
‫אני… הבאתי לך קצת דייסה.
‫זה לא קנוי.
‫מיס קאנג הכינה את הדייסה.
‫צא.
‫אתה צריך ללכת, סאנג־טה.
‫את צריכה לאכול דייסה כדי להחלים.
‫את אוהבת ביצי שליו, מון־יונג.
‫אאכיל אותך, טוב?
‫את לא בטוב היום,
‫אז לא נורא אם יאכילו אותך כמו תינוקת.
‫סאנג־טה.
‫כן?
‫אני מצטערת.
‫זו אשמתי.
‫סלח לי.
‫לסלוח לך?
‫אני מצטערת. אני ממש מצטערת.
‫אם את רוצה להתנצל בפני מישהו, ‫את צריכה להביט בעיניו כשאת מדברת.
‫לא יפה רק להגיד שאת מצטערת ‫בלי להביט באדם השני.
‫הינה, תאכלי.
‫סלח לי.
‫בסדר. אסלח לך אם תאכלי. הינה.
‫הזרוע שלי מתעייפת, מון־יונג. קדימה, תאכלי.
‫כן! ילדה טובה.
‫איזה יופי. נראה שזה מוצא חן בעינייך.
‫איזו ילדה טובה.
‫רק עוד שלוש כפות. רק עוד שלוש, טוב?
‫כשחולים, חשוב מאוד ללעוס היטב
‫כדי להקל על העיכול.
‫מון־יונג, איזו ילדה טובה.
‫כל הכבוד.
‫לא לריב עם גאנג־טה.
‫אתם צריכים להתפייס ודי.
‫נשיקה עדיפה על ריב.
‫טוב?
‫אל תבכי.
‫את כנראה חולה מאוד, מון־יונג.
‫את כנראה חולה מאוד.
‫אתן לך עוד.
‫אני מצטערת, סאנג־טה.
‫טוב. אכלת,
‫אז אני סולח לך.
‫רק… רק עוד שתי כפות.
‫ילדה טובה.
‫אז הפרפר הזה
‫צויר על ציור הקיר של סאנג־טה.
‫קו מון־יונג
‫נלחצה וברחה ברגע שהיא ראתה אותו
‫ואתה מנסה לטפל בה
‫לבדך, ונראה על סף שיגעון בעצמך.
‫האם הפרפרית
‫היא אימא שלה?
‫זו המסקנה שהגעתי אליה ‫אחרי ששברתי את הראש כל הלילה.
‫אני כנראה צודק.
‫אל תגיד לסאנג־טה… ‫-ברור שלא, אחי.
‫אני לא עד כדי כך טיפש.
‫תודה.
‫ואני מצטער.
‫גאנג־טה.
‫כן?
‫תשלים עם זה.
‫אתה תרגיש הרבה יותר בנוח.
‫להשלים עם מה?
‫עם העובדה שאתה חלש.
‫אתה לא חזק בכלל.
‫אתה חלשלוש.
‫אתה והאישה הזאת, קו מון־יונג.
‫מי שמתנהג הכי קשוח הוא תמיד הכי חלש.
‫אני לא סובל את זה.
‫מפני שאתה כזה חלש,
‫אתה לא יכול לנטוש אנשים חלשים.
‫אתה רוצה להישען עליהם, ולהיפך.
‫לכן חלשלושים נמשכים זה לזה כמו מגנט.
‫אז מוטב שתיצמדו זה לזה.
‫אתם החלשלושים צריכים להתאחד.
‫וכך תהיו בלתי מנוצחים.
‫אתה בטח מכיר את האמרה,
‫"ביחד נעמוד,
‫לחוד – הלך עלינו."
‫הנשיא קים דה־ג'ונג אמר את זה.
‫זה הנשיא לי סינג־מאן.
‫לא הנשיא קים דה־ג'ונג.
‫מה אתה אומר?
‫כנראה שוב טעיתי.
‫היא אכלה חמש כפות דייסה. חמש.
‫האכלתי אותה.
‫תודה.
‫איך כמוך, סאנג־טה.
‫אגב, האם מון־יונג עשתה משהו רע מאוד?
‫מה?
‫היא אמרה שוב ושוב שהיא מצטערת.
‫היא לא הפסיקה לבכות וביקשה את סליחתי.
‫אמרתי לה שאסלח לה אם תאכל מהדייסה,
‫והיא אכלה.
‫אז סלחתי לה.
‫באמת?
‫כן, מחלתי לה.
‫כן?
‫אגב,
‫גם אתה חולה?
‫סאנג־טה.
‫תביא חיבוק.
‫בוא לפה.
‫ו…
‫טפח לי על הגב.
‫אוקיי.
‫סאנג־טה.
‫כן?
‫אני פוחד.
‫מה? אתה פוחד?
‫זה כי אתה הצעיר משנינו. האח הקטן.
‫אז תשמור עלינו מעכשיו?
‫אני מבוגר מכם, אני אשמור עליכם.
‫אני האפוטרופוס שלכם.
‫יופי.
‫תודה לאל שיש לי אח גדול כמוך.
‫חסר לך אם תסנן אותי. אכעס מאוד.
‫בסדר, לא אסנן.
‫תתקשר אליי כשמון־יונג תרגיש טוב יותר.
‫עליה לבדוק את שיעורי הבית שלי.
‫אתקשר אליך. ‫-בסדר.
‫ביי. ‫-דרך צלחה.
‫בסדר.
‫- היד, דג שד הים -
‫"היה הייתה, לפני זמן רב,
‫תינוקת יפהפייה
‫שנולדה למשפחה עשירה.
‫היא הייתה יפה ומושלמת כמו פרח.
‫אימה אהבה אותה כל כך
‫שהיא נדרה לעשות הכול למען בתה.
‫היא אמרה שאפילו תביא לה את השמש ואת הירח.
‫כשהתינוקת החלה לאכול מזון מוצק,
‫אימא שלה לא ידעה את נפשה.
‫'בתי המתוקה,
‫אשיג עבורך כל מה שתרצי לאכול.
‫פה גדול.
‫כך.'
‫כשהתינוקת החלה ללכת,
‫אימא שלה מיהרה אליה.
‫'בתי היקרה,
‫אני אשא אותך.
‫בואי. עלי על גבי.'
‫אחרי שגידלה את התינוקת ותמיד נתנה לה
‫כל מה שהזדקקה לו, אימה אמרה זאת,
‫'בתי האהובה,
‫אני צריכה לנוח קצת.
‫האם תוכלי
‫להאכיל אותי?'
‫והילדה ענתה,
‫'אימא, אין לי ידיים.
‫מעולם לא השתמשתי בהן,
‫אז הן נעלמו.'
‫'אז בתי היקרה,
‫התוכלי לשאת אותי על גבך?
‫רגליי כואבות.'
‫והילדה ענתה,
‫'אימא, אין לי רגליים.
‫תמיד נשאת אותי על גבך,
‫אז אפילו לא דרכתי על האדמה.
‫אבל מנגד, יש לי פה גדול.'
‫והיא פתחה את פיה הענק,
‫והאם צעקה בכעס,
‫'את לא תינוקת מושלמת, אחרי הכול.
‫את כמו דג שד ים חסר ערך.
‫את מסוגלת רק לאכול את מה שאתן לך.
‫את לא יכולה לעשות דבר בעצמך. ‫את כישלון מוחלט.'
‫והאם השליכה את הבת לעומק הים.
‫מאז אותו היום, ‫אומרים שהדייגים יכולים לשמוע
‫בכי תינוק נישא ברוח בימי סערה בלב ים.
‫'אימא.
‫אימא.
‫מה לא עשיתי בסדר?
‫בבקשה
‫בואי להציל אותי.
‫בבקשה
‫חזרי
‫להציל אותי.'"
‫הספר הזה היה כישלונך היחיד
‫אבל הוא החביב עליי ביותר מכל ספרייך.
‫היות שגם את סופרת, אני בטוחה שאת ערה לכך.
‫יש להיפטר
‫מכל הכישלונות.
‫- ספרות פשע - רצח המכשפה מהמערב -
‫- מחבל מתאבד -
‫עבר הרבה זמן.
‫אני יודעת שאני חייבת לך.
‫אשמח להשיב לך טובה.
‫יהיה לך משהו לכתוב עליו. עבר זמן רב מדי.
‫מר לי!
‫יש לנו בעיה גדולה מאוד!
‫מר לי!
‫לי סאנג־אין!
‫סאנג־אין!
‫היי, מון־יונג.
‫מה העניין?
‫מה?
‫- רצח המכשפה מהמערב: בקרוב -
‫לעזאזל, מה קורה פה?
‫- הוצ' סאנג־סאנג־אי־סאנג ‫תפרסם את "רצח המכשפה מהמערב 10" -
‫מה נעשה, מר לי?
‫כולם מתקשרים אליי לשאול אם אכן נפרסם
‫את הספר האחרון בסדרה.
‫מי פרסם את הכתבה הראשונה בעניין?
‫העיתון ש"מחבל מתאבד" עובד בו.
‫"מחבל מתאבד"?
‫הוא לא המבקר שמון־יונג דחפה במדרגות?
‫אוקיי, רק תעני לשיחות.
‫תגידי לכולם שזה נכון.
‫השתגעת?
‫אתה תלך לכלא אם תיתפס בשקר כזה.
‫אל תעשה בלגן שלא תוכל לסדר.
‫אני אדאג להכול, רק עשי כדבריי.
‫אני צריך ללכת למון־יונג.
‫לעזאזל. זה מטורף, מון־יונג!
‫בואי אליי.
‫אימא.
‫- הוצאת סאנג־סאנג־אי־סאנג ‫תפרסם את "רצח המכשפה מהמערב 10" -
‫- מר לי -
‫הלו.
‫קראתי את הכתבה.
‫אלוהים.
‫שלום.
‫הלו!
‫מה שלומך?
‫לא רע.
‫מיס פארק, את נראית יפה מאוד היום.
‫את… את נראית כמו אדם אחר.
‫באמת?
‫בטח לא זיהית אותי.
‫לא זיהיתי באמת.
‫נכון. אני אדם אחר היום.
‫- אחי -
‫- סאנג־טה -
‫היי, למה… פשוט למה?
‫מה הסיפור עם הכתבה הזאת? מה הקטע?
‫למה לעשות צרות?
‫אתה יודע
‫שאני לא נוהגת לחכות בסבלנות.
‫אני יודעת בדיוק
‫מה לעשות כדי לעורר את אימי
‫ולגרום לה לבוא אליי.
‫מון־יונג, בבקשה.
‫גאנג־טה
‫לא יכול לתפוס את הפרפר
‫כי הוא
‫פחדן.
‫אני אצטרך לעשות זאת.
‫כן, נכון.
‫דו הוי־ג'יי יצרה עימי קשר.
‫אמרה לי להביא את הספר. ‫-לאן?
‫אפגוש אותה לבדי. את תישארי פה…
‫לא, היא רודפת אחריי.
‫איפה אתה פוגש אותה?
‫מון־יונג. ‫-שאלתי איפה אתה פוגש אותה.
‫סאנג־טה!
‫- סאנג־טה -
‫סאנג־טה, איפה אתה… ‫-הו, מר מון.
‫אתה תמיד מחפש את אחיך.
‫סאנג־טה.
‫סאנג־טה!
‫אם תפגעי בו,
‫לא אסלח לך.
‫רק מי שחטא מחפש מחילה.
‫אני לא חטאתי.
‫איפה נוכל להיפגש?
‫בטירה המקוללת.
‫אתה בטוח שתסתדר לבדך?
‫כן.
‫בבקשה קח את מון־יונג
‫הרחק מכאן.
‫קח אותה הכי רחוק שאתה יכול.
‫אז איפה אתם אמורים להיפגש?
‫מה?
‫כמעט הגענו.
‫איפה אתה פוגש אותה?
‫עצור את המכונית.
‫אמרתי לך לעצור. עכשיו!
‫קו מון־יונג, בבקשה הקשיבי לי הפעם.
‫אל תלכי לשם.
‫עצור את המכונית. אמרתי לך לעצור! ‫-מון־יונג.
‫גאנג־טה שם לבדו.
‫הוא שם לבדו!
‫עצור, עכשיו. ‫-מון־יונג, אל תעשי את זה.
‫אמרתי לך לעצור! ‫-מון־יונג!
‫עצור! עכשיו!
‫מון־יונג!
‫קו מון־יונג!
‫סאנג־טה.
‫סאנג־טה!
‫סאנג־טה.
‫די להעמיד פנים.
‫די להעמיד פנים שזה לא כואב.
‫אתה תעשה את זה
‫בפניי, לא רק מול סאנג־טה.
‫למה כולם
‫כל כך נחמדים אליי?
‫נחשוב על זה כעל סיוט.
‫אני מסוגל.
‫האם הבת שלך היא…
‫יצירת אומנות, מבחינתך?
‫היא לא מקשיבה לי בגללך!
‫תפסיקי.
‫הסוף הדפוק שאת חולמת עליו
‫לא יתרחש.
‫תרגום כתוביות: תמר בן יהודה