EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Ko Mun-yeong.
Slipp meg.
Vær så snill. La oss snakke…
Den hadde tre par vinger.
Den mutantsommerfuglen
er enestående.
Det er sommerfuglbrosjen moren min designet.
Hva gjør den sommerfuglen…
…på Sang-taes veggmaleri?
Nei.
Det er ikke det du tror.
Du skulle sagt det da jeg spurte.
Jeg rømmer ikke.
Så slutt å følge etter meg.
Jeg trenger tid til å tenke.
La oss snakke senere.
Mr. Lee.
Kan du se til Mun-yeong?
Jeg skal fortelle deg alt direkte.
Gjør meg en tjeneste.
Hallo?
Her borte.
Han gikk under vasken og vil ikke komme ut.
Hva er galt med ham?
Hva gjør mammaen
og babysommerfuglen der?
Hva gjør de på veggmaleriet mitt?
Noen tegnet dem.
Nei, det er ikke bra.
Sang-tae.
Kom ut.
Sommerfuglen som drepte moren min kom etter meg.
Den kom etter meg.
Den kom helt hit. Å nei.
Det er ikke en mamma
og babysommerfugl.
Det er en mutert sommerfugl med tre par vinger.
"En mutert sommerfugl"?
Så det er ikke sommerfuglen jeg så?
Nei.
De er mutantsommerfugler, men de er ganske vanlige.
Jeg så også noen i hagen.
Jeg har aldri sett en.
Det er nok fordi du er redd for sommerfugler.
Noen må ha lagt det til veggmaleriet
fordi det er interessant og unikt.
Hvorfor ville noen gjøre det mot veggmaleriet mitt?
Så frekt.
Ikke sant?
Jeg skal ta den personen og lære dem en lekse.
Kom ut nå.
Er det en annen sommerfugl?
Sang-tae.
Du lovet meg
at du ikke rømmer
selv om sommerfuglen kommer.
Ja, jeg lovet.
Et løfte er ikke noe man kan ta så lett på,
så jeg stikker ikke av.
Men jeg får hodepine hver gang jeg ser en sommerfugl.
Jeg kan takle det om du hjelper meg litt.
Ok, det skal jeg.
Du er fantastisk.
Sang-tae.
Broren din kan ikke gå på jobb på grunn av deg,
og jeg kan ikke lage lunsj.
Du plager alle.
Ok. Beklager.
Kan du ta deg av broren min i dag?
En unnskyldning holder ikke.
Jeg vil at du skal bli her og være assistenten min for dagen.
Her.
Vil du betale meg?
Kommer an på arbeidet.
Kommer det an på igjen?
Jeg må legge fra meg bagen før jeg bruker denne.
-Kjære vene. Ta den av. -Kjære vene.
Kjære vene.
-Skal vi fjerne den? -Ja.
Hva gjør dere der?
Det var visst ikke Sang-tae som malte dette.
Han ropte at han ville bli kvitt den. Vi vurderer å fjerne den.
Ja, dere burde gjøre det for ham.
KAPITTEL 14 HÅNDEN, BREIFLABBEN
DIREKTØRENS KONTOR
Jeg så også sommerfuglen.
Noen må ha gjort det som en spøk mens jeg var på forretningsreise.
La oss se hvem det var.
Hva? Hva gjør Ms. Park der?
Du burde sjekke bøkene hennes når du har tid.
Nei, jeg kan ikke forholde meg til de historiene.
Liker grusomme kjærlighetshistorier og skrekk.
Liker han moren? Doolys mor.
Jeg ga den til Sang-tae i gave.
Sang-tae og jeg har blitt nære venner.
Dro dere tre på tur i en campingbil?
Datteren min…
Det må jeg si, med tanke på alt hun har vært gjennom,
ble Ms. Ko bra.
Hvor ble den av? Jeg er sikker på at den var her.
Hvor ble den av?
Jeg er sikker på at den var her.
Den var her.
Dø.
Dø, ditt… Ditt monster.
Du vil
ende opp som moren din.
Moren min…
…ble drept.
Sommerfuglen…
Den sommerfuglen drepte moren min.
Jeg elsker deg, min datter.
Du er mitt andre jeg.
Jeg er så lei for det.
Jeg kan ikke engang se på deg nå. Beklager.
Hun var rett foran meg…
…men jeg ante det ikke.
Jeg lot den kvinnen passe på Sang-tae…
…og takket henne for det.
Alt er min feil. Ikke klandre deg selv.
Nå som vi vet hvem Hui-jae er,
bør vi fokusere på å finne henne raskt.
Jeg skal be politiet etterforske saken.
Du må ikke å jobbe en stund.
Bare bli hos broren din og Ms. Ko.
Men jeg lurer på hvorfor hun ble på sykehuset så lenge
når det er overvåkningskameraer overalt.
Jeg hadde det så gøy.
Mr. Ko.
Jeg…
…angrer ikke lenger…
…på noe i livet.
Angrer du ikke?
Du sa at du elsket meg.
Hvordan kan du si det når du sa at du elsket meg?
Du drepte kvinnen du elsket.
Så du har ingen rett til å dø i fred, kjære.
Har du ikke noe å si til meg?
Det har gått 20 år.
Jeg har ventet i 20 år.
Så synd.
Vet du…
…hvorfor jeg lot deg leve?
Å se deg leve så lenge med smerter…
…og å se deg dø så miserabelt…
…føltes så spennende.
Det var så vanskelig for meg.
Det er overvåkningskameraer overalt.
Og O Ji-wang, den listige mannen, er veldig smart.
Så jeg må si
at det var veldig spennende.
Nei.
Nei…
Ikke gjør noe
mot Mun-yeong.
Mener du vår vakre datter?
Hun vokste opp så bra, sant?
Du aner ikke
hvor hardt jeg prøvde å ta vare på henne alle de dagene.
Du sa du ville dø.
La meg hjelpe deg.
Slipp, din jævel! Jeg skal drepe dere alle!
Slipp!
Du burde bevise
at du ikke er en feiging.
Jeg gjorde mitt beste for å sørge for at hun ble perfekt.
Men jeg liker ikke…
…oppførselen hennes nå.
Vet du hva man må gjøre for å få barn til å adlyde?
De blir ekstremt lydige
når man fjerner det som gjør dem mest lykkelige.
Nei… Vær så snill…
Ha det.
Nei…
Mun-yeong…
Mun-yeong.
-Hva vil du? -Hva?
Jeg lurte bare på om det går bra.
Det går aldri bra.
Kom du kom løpende hit for å spørre meg om det?
Nei, ikke akkurat.
Jeg ville vite hvordan det går med den nye boken,
så jeg kom for å sjekke.
Sendte deg manuset via e-post i morges.
Jaså?
Kan ikke tro du er ferdig med utkastet allerede. Du er utrolig.
Man blir fort ferdig når man konsentrerer seg.
Hva synes du? Er den gøyal?
Er den et mesterverk?
De er alle mesterverk.
Ja, det stemmer.
Du burde gå.
Jeg skrev hele natten, så jeg er trøtt. Jeg tar meg en lur.
Ok. Du var kjempeflink.
Få deg litt søvn. Jeg drar nå.
Hei.
Herregud.
Nei, hun har det ikke bra. Det ser skikkelig ille ut.
Hun har aldri sett på meg med et smil om munnen.
Jeg har en dårlig følelse.
Jeg venter her.
Kom og fortell meg hva som skjedde.
Ok.
Jeg kommer straks.
Gang-tae.
Jeg tjente 30 000 won i dag ved å jobbe deltid.
Nei, dette er snacksen min.
Her. Det er lommepengene dine. Det er 10 000 won.
Og her er 10 000 won for Mun-yeong.
Dette er mitt.
Det går bra. Du kan beholde alt.
Vil du ikke ha?
Sang-tae, la meg gi deg skyss.
Kan du bo i det andre huset en stund?
Helt alene? Hvorfor?
Kranglet dere?
Du kranglet med Mun-yeong igjen, gjorde du ikke?
Ja.
Jeg gjorde en feil.
Hun er veldig sint.
Jeg må be henne om å tilgi meg.
Jeg sa at dere ikke skulle krangle.
Sa jeg eller sa jeg ikke at det er bedre å kysse enn å slåss?
Jeg ringer deg når vi er venner igjen.
Kom igjen.
Bare si unnskyld.
Vær høflig. Du må være høflig.
Er du høflig, får du ikke kjeft.
Ok.
FØRSTE ETASJE SYKEPLEIERENES STASJON
Jeg lurer på hvem som tegnet den sommerfuglen på veggen.
Mr. O.
Når kommer Ms. Park tilbake fra ferien?
Håper hun aldri returnerer.
Hun tok fem dager fri.
Tror du ikke hun er utbrent
på grunn av det med Mr. Ko Dae-hwan?
Jeg er ikke sikker.
Jøss, så rart.
FØRSTE ETASJE TRAPP
Hvorfor finner jeg ikke opptak fra trappa?
Jeg måtte sende filen et sted, så jeg flyttet den til en minnepinne.
-Hvem er den til? -Du trenger ikke å vite det.
Ms. Nam, kan vi ta en prat?
Ok.
Melde oppsigelsen hennes?
Hvorfor? Er Ms. Park syk?
Du finner snart ut hvorfor.
Jeg vet det blir tøft,
men jeg vil du skal ha oppsyn over sykepleierne
siden du har jobbet her lengst.
Og sørg for at pasientene ikke blir oppjaget av dette.
Ok.
Jøye meg.
Takk.
Direktør O.
Ja?
Hvis noe plager deg,
bør du drikke og snakke med mamma som du gjorde før.
Ikke hold det for deg selv.
Jeg skal gjøre det ofte
når jeg snart blir arbeidsløs.
"Arbeidsløs"?
Vil han å pensjonere seg?
Jeg kan ikke tro dette.
Hvordan kan et forhold ha en så fæl skjebne?
Tror du vi har en fæl skjebne?
Hva annet ville du kalt dette?
Ikke si at du blir hos Mun-yeong
selv etter at du fant ut hva som skjedde.
Det skal jeg.
Mun-yeong er…
Hun er bare Ko Mun-yeong for meg.
Ikke Do Hui-jaes datter.
Do Hui-jae
ble født inn i en prestisjefylt familie av leger.
Men av en eller annen grunn
sluttet hun på legestudiet det tredje året
og grep en penn i stedet for et skalpell.
Etter hun giftet seg, kuttet hun kontakten med familien,
bodde i dette slottet og gjorde ikke annet enn å skrive.
Herlighet. Jeg har kjent Mun-yeong i ti år.
Men dette er alt jeg vet.
Hun hadde en forferdelig barndom,
men folk fra forlaget plaget henne
dag og natt.
De ville ha rettigheter til den siste boken
moren skrev i serien.
Drapet på heksen fra vest.
De var som skadedyr.
Hva skjedde med den siste boken?
Som du vet, ble den aldri publisert.
Det siste utkastet forsvant.
Mun-yeong.
Drepte moren min…
…virkelig…
…moren din?
Sommerfuglen som plaget broren din hele livet,
og gjorde livet ditt elendig…
Var det virkelig moren min?
Det er vel ikke sant?
Jeg tar feil, ikke sant?
Det kan ikke stemme.
Når fikk du vite det?
Nå nylig.
Mun-yeong.
Hør nøye etter.
Du er ikke som moren din.
Uansett hva som skjer,
forlater jeg deg ikke.
For meg…
…er du bare deg, hun jeg har likt
siden jeg var liten.
Hykler.
Jøss, den lurifaksen ignorerer anropene mine igjen.
Jae-su, ta litt hurtignudler.
Sang-tae.
Er du sikker på at Gang-tae sendte deg hit
fordi Ko Mun-yeong er sint på ham?
Det høres ut som en stor løgn.
Det bløtkokte egget er til deg, det hardkokte egget er til meg.
Jeg føler at de sendte deg hit
så de kunne gjøre intime og romantiske ting
mens du er borte.
Jae-su.
Ikke sant? Er du enig?
Hun så trist ut. Det var et trist uttrykk.
Hva?
Mun-yeongs ansikt…
Ansiktsuttrykket hennes…
Hun var redd.
Hun var trist.
Hvorfor?
Hvorfor så hun sånn ut?
Hva bringer deg hit?
Ju-ri ba meg se til deg.
Hun sa det virker som at du går gjennom noe.
Jøye meg.
Hun må ha lært et par ting mens hun jobbet på psykiatriske.
Hva er det? Skal du virkelig pensjonere deg?
En del av meg vil det, en annen del føler jeg vil bli bedt om det.
Jeg kan ikke gjøre noe etter å ha blitt forrådt…
…av noen jeg stolte på.
Du sier at du ikke kan gjøre noe, men det ser ut som du har det bra.
Hva skjedde?
Jeg trodde jeg visste alt.
Jeg holdt Ms. Ko og Sang-tae her,
og tenkte at dette stedet
ville hjelpe dem bli bedre.
Men det endte bare med å skade dem.
Hva skal jeg gjøre?
Jeg synes så synd på dem.
Jøss, trodde jeg ville vite bedre i min alder.
Voksne kan ikke alltid ha rett.
Vi gjør feil til den dagen vi dør.
Du kan ikke alltid redde folk bare fordi du er lege.
Du er ikke Jesus.
"Det er greit å ikke ha det bra."
Det står der.
Sun-deok.
Vil du bli neste direktør?
Herregud. Neste direktør, du liksom.
-Jeg er hjemme. -Hei, velkommen hjem.
La oss spise risboller til middag i kveld.
Det høres flott ut.
Lager du risboller for å donere dem eller?
Hvorfor så mange?
Når vi er ferdige, må vi bare legge dem i fryseren.
Så bare varmer man dem når man blir sulter.
Det er best når du ikke gidder å lage mat.
Jeg må levere disse hjem til Ms. Ko i morgen.
Hva? Hvorfor… Hvorfor vil du dra dit?
Jeg hørte Sang-tae skal bo oppe en stund.
Det betyr helt klart
at noe foregår mellom Gang-tae og Mun-yeong.
Og jeg tror de dropper måltidene.
Jeg vet ikke hva som skjer.
Men når du har det tøft,
er mat det som driver deg, ikke mentaliteten din.
Ma'am…
Jeg respekterer deg høyt. Jeg er virkelig glad i deg.
Hva er galt med ham?
Spis maten din, gråt
eller si at du liker henne. Bare gjør én av dem.
Det er nydelig.
Her.
Kan vi snakke når du har spist?
Selvfølgelig.
Kan jeg komme inn?
Ja.
Slå deg ned.
Å, ok.
Herregud, jeg blir nervøs av en eller annen grunn.
Ja, sett deg.
Hva ville du snakke om?
Tror du det går bra?
Unnskyld? Hva mener du?
Vel,
det var rart å dra fra sykehuset i morges.
Jeg ringer, men ingen svarer.
Jeg er veldig bekymret.
Vet du hva som foregår?
Jeg tror ikke du trenger å bekymre deg.
Hvordan kan jeg la være?
Ju-ri.
Det holder.
-Unnskyld? -Hvor mye lenger
vil du snakke om Moon Gang-tae?
Jeg forstår det.
Når jeg tenker på ham, blir selv jeg bekymret.
Hjertet mitt verker for ham.
Nei.
Jeg mener Mun-yeong.
Jeg kan ikke slutte å bekymre meg for henne.
Jeg liker deg.
Ja. For å være ærlig,
liker jeg også…
…Mun-yeong.
Herregud, så fint.
Vennskapet mellom dere to er…
Å, jøss. Det jeg spiste tidligere gir meg mageproblemer.
Unnskyld meg.
Hvil deg litt.
Hei, er alt i orden?
Ring meg om du kjeder deg.
JU-RI
Jeg var knust,
akkurat som du er nå.
Jeg benektet det, for jeg ville ikke tro det.
"Hvorfor…
…skjer sånt alltid bare med meg?"
Jeg avskydde det veldig.
Men det spiller ingen rolle.
Når jeg ser deg…
…smile til meg…
…glemmer jeg alt annet.
Sommerfuglen…
…til og med moren min.
Jeg glemmer alt annet…
…bortsett fra oss to.
Du skjønner, Mun-yeong…
Du gjorde ikke noe galt.
Det gjelder oss alle.
Vi gjorde ikke noe galt.
OK PSYKIATRISKE
Vil du ta en drink med meg? Lenge siden sist.
Nei, jeg vil ikke drikke med en gamling.
Må du være så uhøflig mot faren din?
Hva skjer? Hva er det med deg?
Hei, du tilbringer aldri tid med meg.
Når begynte du å bry deg om meg?
Da jeg ba deg henge med meg,
var du alltid med pasientene dine.
Jeg pleier å forsømme de som står meg nær.
Ikke vær så streng med meg.
Hva vil du ha? Soju eller øl?
Makgeolli.
Greit, samme det.
Cha-yong.
Beklager.
Jeg har noe
Å si til deg
Jeg har noe
Å si til deg i kveld
Jeg vil gi
Alt til deg
Jeg skal gi deg
Mitt hjerte fullt av kjærlighet
Hvis det er til deg
Er det ingenting jeg ikke kan gjøre
Jeg vil presentere deg til stjernene
Så du kan holde dem i hendene dine
Jeg har noe
Å gi deg
Jeg har noe
Å gi deg i kveld
Jae-su tar knekken på meg.
Han har snorket uten stans. Så høyt!
Jøss.
Hva?
Ingen anrop?
Har de ikke skværet opp ennå?
De bør ordne opp snart, så jeg kan dra hjem.
KO MUN-YEONG
Nummeret du har ringt er ikke tilgjengelig…
Jøss, skal jeg stikke innom henne?
Ju-ri, jeg skal bestille kaffe.
-Vil du også ha kaffe? -Jeg vil ha en americano.
Jeg tar en latte.
Ok.
En kald americano og en latte.
Ferdig.
Jeg har ikke sett Mr. Moon siden i går.
Han tok seg litt fri.
Hva?
Ut av det blå?
-Virkelig? -Hvorfor spør du?
På grunn av det som skjedde for litt siden,
ville jeg spandere et godt måltid på ham.
Du kan gjøre det når han er tilbake.
Har forresten noen ringt etter meg?
Hvem?
Faren din?
Ja.
Hva skal vi gjøre om han ringer?
Vel…
Jeg skal snakke med ham.
-Ok, skjønner. -Takk.
Ha en fin dag.
Jøss.
Jeg håper hun ikke vurderer å donere leveren sin til ham.
Hvem vet?
Forresten, hvorfor ba Mr. Moon plutselig om fri?
Ko Mun-yeong.
Slipp meg inn.
Noen rare ting…
…har skjedd rundt faren din.
Det var sånn jeg fant det ut.
Det at moren din
er i live.
Park Ok-ran.
Er den pasienten moren min?
Er det derfor
du kom til meg den kvelden?
Nei.
Det er…
…oversykepleieren.
Hva?
Park Haeng-ja.
I går…
…tegnet hun sommerfuglen i maleriet
og forsvant.
Det kan ikke stemme.
Er den kvinnen moren min?
Vet at det har gått nesten 20 år,
men selv om hun hadde operert hele ansiktet,
hadde jeg gjenkjent henne.
Både faren din
og direktør O
har kjent henne lenge…
…men ante ingenting.
Ms. Ko Mun-yeong.
Direktøren vil snakke med pasientens verge.
Umulig.
Sommerfuglbrosjen i kjelleren er borte òg.
Sikker på at den var der.
Det betyr at mamma var her.
Hun har holdt øye med pappa
i tillegg til oss, rett ved vår side.
Hun har fulgt med på alt.
Dra! Kom deg ut av huset umiddelbart.
Kom deg ut! Nå!
Ko Mun-yeong.
Jeg vil aldri forlate deg når du er her helt alene.
Jeg lovet å beskytte deg.
Nei, du kan ikke beskytte meg.
Så gå og beskytt broren din. Vær så snill!
Dra! Vær så snill!
Kom deg ut!
Vær så snill, flykt…
Hvordan er det mulig…
Jeg ber deg.
Vær så snill.
Hei, det er meg, broren din.
Er Mun-yeong ok?
Er hun fortsatt sint på deg?
Har dere ikke skværet opp ennå?
Mun-yeong…
…føler seg ikke bra.
Føler hun seg ikke bra?
Hva er galt med henne? Er hun kvalm?
Når man har fysisk smerte, gråter man.
Men hvis hjertet verker, klynker du som en hund når du sover.
Klynker hun sånn?
Ja.
Jeg hører klynkingen.
Å nei. Hva skal vi gjøre?
Ble hun ikke fri fra båndet?
Du kan klippe det av for henne.
-Sang-tae. -Ja?
Sang-tae.
Hei.
Gråter du?
Nei.
Det går bra med meg.
Hun klarer seg,
så ikke vær redd.
Jeg skal levere…
Jeg drar.
Kan du?
Men du sa du ikke kan dra dit før Gang-tae ringer deg.
Stemmer. Du trenger ikke å dra.
Jeg drar med Seung-jae. Vi er straks tilbake.
Jeg må jobbe.
Nei, jeg må dra dit.
Ms. Kang, kan du å lage grøt?
Den folk spiser når de er syke?
Grøt? Hvorfor?
-Nyt kaffen. -Takk.
Takk.
Takk for kaffen.
Hvorfor har jeg ikke sett Mr. Moon på et par dager?
-Han tok seg litt fri. -Jeg skjønner.
Jeg ville skryte av disse til ham.
Jøss, Ms. Lee A-reum er så vakker.
Gjør hun det bra i USA?
Jeg vil skrives ut snart, så jeg kan besøke henne.
Si fra når Mr. Moon er tilbake.
Mr. Moon er så populær blant alle pasientene.
Ikke sant? Ju-ri var også veldig forelsket i ham.
Unnskyld meg. Vi er fra politiet.
Vi skal snakke med direktør O.
Bli med meg. Denne veien.
Hva skjer? Hva gjør politiet her?
Er det på grunn av Ms. Park Ok-ran?
Sang-tae. Ro deg ned.
Vent. Vær forsiktig!
Herregud.
Sang-tae!
Hvorfor tok du med Sang-tae? Han vil bli bekymret.
Jeg later alltid som jeg tror på løgnene dine,
men ikke nå. Jeg lar deg ikke slippe unna.
Hva mener du?
Bare legg det bort. Vi stikker.
Jeg føler meg kvalt her.
Mun-yeong, er du kvalm?
Er du ikke sulten?
Jeg tok med litt grøt til deg.
Dette er ikke fra butikken.
Ms. Kang lagde grøten.
Gå.
Du burde dra, Sang-tae.
Du trenger grøt for å bli fort frisk.
Du liker vaktelegg, Mun-yeong.
Jeg skal mate deg, ok?
Du føler deg ikke bra i dag,
så det er greit å bli matet som en liten baby.
Sang-tae.
Ja?
Beklager.
Det er min feil.
Tilgi meg.
Tilgi deg?
Beklager. Jeg er veldig lei for det.
Hvis du vil be om unnskyldning, må du se på personen og si det.
Det er uhøflig å si unnskyld uten å se på personen.
Her, spis litt.
Tilgi meg.
Ok. Jeg tilgir deg om du spiser dette. Her.
Armen min begynner å bli sliten, Mun-yeong. Kom igjen. Spis litt.
Ja! Flink jente.
Se på deg. Det virker som du liker det.
Herlighet, du er en flink jente.
Hva med tre skjeer til? Bare tre til, ok?
Når man er syk, er det viktig å tygge godt
så du kan fordøye det.
Mun-yeong, du er en flink jente.
Her. Godt jobbet.
Ikke krangle med Gang-tae.
Dere to burde bare bli venner igjen.
Et kyss er bedre enn å slåss.
Ok?
Ikke gråt.
Du føler deg vel veldig syk, Mun-yeong.
Du må ha følt deg veldig dårlig.
Jeg gir deg litt mer.
Beklager, Sang-tae.
Greit. Du spiste dette,
så jeg tilgir deg.
Bare to skjeer til.
Flink jente.
Så den sommerfuglen
ble tegnet på Sang-taes veggmaleri.
Ko Mun-yeong
fikk panikk og stakk så fort hun så det.
Og du har prøvd å passe på henne
helt alene, mens du virker helt ute av deg.
Er sommerfuglen…
…moren hennes?
Det var konklusjonen min etter å ha tenkt på det i natt.
Jeg har vel rett.
-Ikke si det til Sang-tae… -Selvsagt ikke.
Jeg er ikke så dum.
Takk.
Og jeg er lei for det.
Gang-tae.
Ja?
Bare aksepter det.
Da vil du slappe mer av.
Aksepter hva?
At du er svak.
Du er ikke sterk i det hele tatt.
Du er en svekling.
Både du og kvinnen Ko Mun-yeong.
Det er alltid de svake som oppfører seg tøft.
Takler det ikke.
Siden du er så svak,
kan du ikke bare gå fra svake mennesker.
Du vil støtte deg på dem, og omvendt.
Derfor tiltrekkes de som magneter.
Så dere bør holde sammen.
Dere sveklinger burde slå dere sammen og holde sammen.
Da blir dere uovervinnelige.
Du har sikkert hørt ordspråket:
"Vi står om vi er forent,
vi er ferdige hvis ikke."
President Kim Dae-jung sa det.
President Rhee Syng-man.
Ikke president Kim Dae-jung.
Å, stemmer det?
Jeg tok visst feil igjen.
Hun spiste fem skjeer grøt. Fem skjeer.
Jeg matet henne.
Takk.
Du er super, Sang-tae.
Gjorde forresten Mun-yeong noe veldig ille?
Hva?
Hun sa unnskyld hele tiden.
Hun gråt og ba meg tilgi henne.
Jeg sa jeg ville tilgi henne hvis hun spiste grøten.
Og det gjorde hun.
Så jeg tilga henne.
Virkelig?
Ja, jeg ga henne min tilgivelse.
Gjorde du?
Forresten,
er du også kvalm?
Sang-tae.
Gi meg en klem.
Kom hit.
Og…
…klapp meg på skulderen.
Ok.
Sang-tae.
Ja?
Jeg er redd.
Hva? Er du redd?
Det er fordi du er yngst. En lillebror.
Vil du beskytte oss?
Jeg er eldre enn dere, så jeg skal beskytte dere.
Jeg er vergen deres.
Jeg er lettet.
Takk og pris jeg har en storebror som deg.
Ikke ignorer meg når jeg ringer. Da blir jeg sint.
Det skal jeg ikke.
Ring meg når Mun-yeong føler seg bedre.
Hun må sjekke leksene mine.
-Jeg ringer deg. -Ok.
-Ha det. -Kom deg trygt tilbake.
Greit.
HÅNDEN, BREIFLABBEN
"Det var en gang
en vakker jente
som ble født i en velstående familie.
Hun var like vakker og feilfri som magnoliaer.
Moren elsket henne så høyt
at hun lovet å gjøre alt for barnet.
Hun sa hun ville vise henne solen og månen.
Da barnet begynte å spise fast føde,
var moren begeistret.
'Mitt skjønne barn.
Jeg skal gi deg alt du vil spise.
Gap høyt.
Sånn.'
Da barnet begynte å gå,
løp moren til stedet der hun var.
'Mitt skjønne barn.
Jeg skal bære deg.
Kom igjen. Hopp opp på ryggen min.'
Etter å ha oppdratt barnet ved å alltid gi henne
alt hun trengte, sa moren dette:
'Mitt elskede barn.
Jeg trenger hvile nå.
Kan du
gi meg litt mat?'
Da talte barnet.
'Mamma, jeg har ingen hender.
Jeg brukte dem aldri,
så de har forsvunnet.'
'Så, mitt søte barn,
kan du bære meg på ryggen?
Jeg har vondt i beina.'
Da sa barnet dette:
'Mamma, jeg har ingen føtter.
Du bar meg alltid på ryggen,
så jeg har aldri gått på bakken.
Men i stedet har jeg en stor munn.'
Hun åpnet sin enorme munn.
Da skrek moren i sinne.
'Du var ikke mitt perfekte barn likevel.
Du er som en ubrukelig breiflabb.
Du kan bare spise det jeg gir deg.
Du kan ikke gjøre noe selv. Du er helt mislykket.'
Så kastet moren babyen ut i det fjerne havet.
Siden den dagen har det blitt sagt at fiskere kan høre
en gråtende baby på skumle, vindfulle dager på havet.
'Mamma.
Mamma.
Hva gjorde jeg galt?
Vær så snill,
kom og hent meg.
Vær så snill,
kom tilbake
og hent meg.'"
Denne boken var din eneste fiasko,
men det er favoritten min av alt du har skrevet.
Siden du også er forfatter, er du nok klar over dette.
Alle fiaskoer
må kastes.
KRIMINALROMAN DRAPET PÅ HEKSEN FRA VEST
SELVMORDSBOMBER
Lenge siden sist.
Jeg vet jeg skylder deg en.
Jeg vil gjerne gjengjelde tjenesten.
Jeg skal gi deg noe å skrive om. Det er for lenge siden.
Mr. Lee!
Vi har et stort problem!
Mr. Lee!
Lee Sang-in!
Sang-in!
Hei, Mun-yeong.
Hva er det?
Hva?
DRAPET PÅ HEKSEN FRA VEST BLIR SNART UTGITT
Helsike. Hva er det som foregår?
SANGSANGESANG VIL PUBLISERE DRAPET PÅ HEKSEN FRA VEST 10
Hva skal vi gjøre?
Alle ringer for å spørre om vi faktisk gir ut
den siste boken i serien.
Hvem publiserte den første artikkelen om dette?
Det er signert av avisselskapet Selvmordsbomberen jobber for.
Selvmordsbomberen?
Er ikke det han Mun-yeong dyttet ned trappen?
Ok, bare svar.
Si til alle at det er sant.
Har du gått fra vettet?
Du havner i fengsel om du blir tatt for å lyve om sånt.
Ikke gjør noe du ikke kan fikse.
Jeg tar meg av alt, så bare gjør som jeg sier.
Jeg må besøke Mun-yeong.
Pokker. Dette er galskap, Mun-yeong!
Kom til meg.
Mamma.
SANGSANGESANG VIL PUBLISERE DRAPET PÅ HEKSEN FRA VEST 10
MR. LEE
Hallo.
Jeg leste artikkelen.
Herregud.
Ja, hallo.
Hallo!
Hvordan går det?
Ganske bra.
Ms. Park, du ser så vakker ut i dag.
Du ser ut som en annen person.
Virkelig?
Du kjente meg nok ikke igjen.
Det gjorde jeg ikke.
Det stemmer. Jeg er en annen person i dag.
BROREN MIN
SANG-TAE
Hei, hvorfor?
Hva er det med den sprø artikkelen? Hva tenkte du?
Hvorfor lage trøbbel?
Du vet
at jeg ikke er typen til å vente tålmodig.
Jeg vet…
…hva som provoserer mor
og gjør at hun kommer til meg.
Mun-yeong, vær så snill.
Gang-tae
tar ikke sommerfuglen,
for han er
en feiging.
Jeg må gjøre det.
Ja, du har rett.
Do Hui-jae kontaktet meg.
-Hun ba meg ta med manuset. -Hvor?
Jeg møter henne alene. Du blir her…
Nei, hun er ute etter meg.
Hvor skal du møte henne?
-Mun-yeong. -Hvor du skal møte henne?
Sang-tae!
SANG-TAE
-Sang-tae, hvor… -Å, Mr. Moon.
Du leter alltid etter broren din.
Sang-tae.
Sang-tae!
Skader du ham,
tilgir jeg deg ikke.
Bare de som gjør noe galt ber om tilgivelse.
Jeg har ikke gjort noe galt.
Hvor kan jeg møte deg?
Det forbannede slottet.
Klarer du deg virkelig på egen hånd?
Ja.
Ta Mun-yeong
et sted langt unna.
Ta henne så langt bort du kan.
Hvor skal du møte henne?
Hva?
Vi er nesten fremme.
Hvor skal du møte henne?
Stopp bilen.
Stopp bilen, sa jeg. Nå!
Ko Mun-yeong, hør på meg denne gangen.
Du kan ikke dra dit.
-Stopp bilen. Jeg sa stopp! -Mun-yeong!
Gang-tae er der alene.
Han er der helt alene!
-Kjør til siden. Nå. -Ikke gjør dette.
-Kjør til siden, sa jeg! -Mun-yeong!
Kjør til siden! Nå!
Mun-yeong!
Ko Mun-yeong!
Sang-tae.
Sang-tae!
Sang-tae.
Slutt å late som.
Ikke lat som det ikke er vondt.
Du skal gjøre det
foran meg. Ikke bare Sang-tae.
Hvorfor er alle
så snille mot meg?
La oss se på det som et mareritt.
Jeg kan klare det.
Er datteren din…
…bare et kunstverk?
Hun hører ikke på meg på grunn av deg!
Gi opp.
Den idiotiske slutten du drømmer om
kommer aldri.
Tekst: Lovise Kvalsund