PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Měl bych jít… hned…
To je zvláštní.
Ko Mun-jong mi řekla, že mám přijít s tebou,
ale není tu.
Mun-jong?
Mun-jong…
Zajímá mě, jestli se s Kang-tchem udobřili.
Udobřili se…
Takže změna plánu.
Bude větší zábava uspat tebe i Mun-jong dohromady.
Asi si dali pusu…
Božínku, ty jsi roztomilý.
Nesahat. Nesahat na vlasy!
Nesahat na vlasy.
Nesahat… Nesahat na vlasy.
Bože.
Co mám dělat…
Bože.
MŮJ BRATR
SANG-TCHE
- Sang-tche, kde jsi… - Pan Mun.
Vždycky se o bratra tak staráš.
Sang-tche.
Sang-tche!
Kde se setkáme?
Na prokletém zámku.
KAPITOLA 15: PŘÍBĚH DVOU BRATRŮ
Sang-tche.
Sang-tche!
Sang-tche.
Proč se na mě tak díváš?
Jako kdybys mě chtěl zabít.
To se mi líbí.
Co jste udělala Sang-tchemu?
Neboj se. Žije.
Dostal sedativa, brzy se probere.
Ale jsem zklamaná.
Mun-jong tu měla být taky.
Chtěla jsem vidět, koho z nich si vybereš.
- Někam jsi ji schoval? - Proč to děláte?
Proč nám to děláte?
Protože jsi moji dceru zničil.
- Co? - Byla mé umělecké dílo,
ale kvůli tobě se změnila.
Vaše dcera…
je pro vás jen dílo?
Nejsme si podobné, že?
Musela jsem na operaci, abych vypadala jinak,
ale ona je celá po mně.
Obličej, tělo, vlasy a dokonce i duše.
Stvořila jsem ji podle sebe. Je můj majstrštyk.
Mun-jong vám nepatří.
Je člověk, není nějaká věc.
Je to lidská bytost!
Do háje.
Kvůli tobě mě nebude poslouchat!
Všech selhání se musíme zbavit.
Nechci to udělat,
protože jsem se s tím nadřela.
Místo toho ti dám šanci.
Vezmi bratra a zmizte.
Co nejdál od Mun-jong.
Ne.
To nikdy neudělám.
Já věděla, že to řekneš.
Tak ti dám další možnost.
Zabij mě.
Když to uděláš, pomstíš se mi.
A až Mun-jong zjistí,
co jsi udělal, její staré já bude zpět.
A váš mizerný vztah už nebude pokračovat.
Takže
takový konec
jste chtěla?
Ano!
Všichni budou spokojení!
Šťastný konec pro všechny.
Zapomeňte.
Prosím?
Podělanej konec, o kterém se vám zdá,
se nikdy nesplní.
- Protože já se Mun-jong… - Bože.
nikdy nevzdám.
I když kvůli Mun-jong umřela tvoje máma?
Chceš si ten příběh poslechnout? Je zajímavý.
Tady jsem tvou mámu poprvé potkala.
VRAŽDA ČARODĚJNICE ZE ZÁPADU
Promiňte.
Dobrý den.
Poslala mě sem agentura…
Fajn, pusťte se do toho.
Ano, madam.
Děkuji.
Ahoj, copak tu děláš?
Pták se zlomeným křídlem, nemůže uletět.
Co?
Měla bych ho zabít?
Řekla, že když nemůže létat,
bylo by lepší ho zabít.
Jsem na ni pyšná.
Víte…
Můj starší syn chodí do takové nemocnice.
Omluvte mě.
Ano, madam?
Díky za odvedenou práci.
Není zač.
Mami…
Tak proto?
Proto
jste ji zavraždila?
Kvůli tomu,
co řekla?
Proto jste zavraždila moji mámu?
Mluvila o ní, jako by byla blázen.
Jak se opovážila.
Ano, udělej to.
Nebuď…
Nebuď slaboch.
Ale víš,
ona je…
pořád moje máma.
Bože, ty jsi srab.
Proto nemám ráda slabochy.
Ale Mun-jong a já jsme jiné.
Chápeš?
Už dost.
Tady jsi.
Nemá smysl to popírat,
v žilách nám koluje stejná krev.
Ne.
Nejsem zrůda jako ty!
I kdyby se motýl objevil,
nezabíjej ho.
Neměla bys.
Dala
jsi mi slib.
Nedělej to.
Hej.
Co je s tebou?
Prober se.
Mun Kang-tche.
Mun Kang-tche, prober se.
Mun Kang-tche!
Myslela jsi, že když se ostříháš, tak mi utečeš?
Prober se.
Prosím, prober se, Mun Kang-tche…
Já ti to říkala!
Měla jsi poslouchat maminku.
Dceruško, děťátko moje.
Děťátko moje.
Neubližujte bratrovi ani sestře.
Neubližujte bratrovi ani sestře!
NEJLEPŠÍ POHÁDKY Z CELÉHO SVĚTA
Děkuji vám.
POLICIE
Bože.
Někdo vás asi pořádně praštil.
Moc se neraduj. Vyhrála jsem.
Ti dva nikdy nebudou spolu.
Postarala jsem se o to.
Tím bych si nebyl jistý.
Pleteš se.
Lidi
jsou slaboši.
Proto trpí jako tvoji pacienti.
Heng-džo.
Lidé drží pospolu, protože jsou slabí.
Spoléháme jeden na druhého.
To z nás dělá lidi.
Bude někdy člověk z vás?
Jdeme.
Co jste udělala s Pak Ong-nan?
Jo tahle.
Byla skvělá herečka.
Chodila za soumraku po chodbách
a zpívala „Oh My Darling, Clementine“.
Navštívila Hui-džin zámek uprostřed noci
a popřála Mun-jong všechno nejlepší.
„Hodně štěstí, zdraví.“
Šla do pracovny
a nechala na stole obálku s motýlem.
VRAŽDA ČARODĚJNICE ZE ZÁPADU 9
Pak Ong-nan.
Představení skončilo, měla by odejít z pódia.
Možná předvede jiné představení někde jinde.
Je čas, abyste z pódia odešla i vy.
Můžete jet.
Vážně jen spí?
Probudí se, že?
Proč?
Když se neprobudí,
sáhnete si na život jako Romeo?
On se nemusí probudit?
Usnul po velké dávce Ativanu.
Zavedl jsem mu tekutiny, za pár hodin se probere.
Nebojte se.
Je v pořádku? Je bráška v pořádku?
Ano. Usnul. Nemusíš se bát.
Hlavní sestra je zlá. Je špatný člověk.
Chtěla ublížit sourozencům a lhala mi.
Dokonce se mi snažila sáhnout zezadu na hlavu.
Dal jsi jí co proto.
Zachránil jsi jim život, Sang-tche.
Jsem na tebe pyšný.
Zachránil jsem je. Ano.
Zachránil jsem je. Přesně tak. Zachránil jsem jim život.
Pokaždé
ti kvůli mně ublíží.
Promiň.
Nemá smysl to popírat,
v žilách nám koluje stejná krev.
Když zůstaneš se mnou,
čeká tě jen neštěstí.
Promiň.
- Zvedni to. - Volané číslo není dostupné…
Já se z toho zblázním.
Proč mi to nikdo nezvedá? Co když se něco stalo?
Fakt se z toho zblázním.
Jste tu kvůli výslechu. Co to děláte?
Moc se omlouvám.
Jedna moje známá má problémy.
Omluvte mě na okamžik.
A už dost.
Vy byste se teď měl starat sám o sebe.
Přejel jste plnou čáru a otočil se na zákazu.
A místo zastavení
jste zrychloval a málem přejel jelena!
Do háje!
Koho zajímá nějakej blbej jelen?
Někdo může umřít!
- Pane I! - Ahoj, Sung-dže.
Co se stalo?
Ču-ri.
Otočil jste se na zákazu a překročil rychlost,
ujížděl a málem přejel jelena?
Jste jako agent ve filmové honičce.
Co jste to vyváděl?
Do toho ti nic není.
Ču-ri, na okamžik, prosím.
Jsou Kang-tche a Mun-jong v pořádku?
Opravdu?
Ano, Če-su volal
a řekl mi, že jim nic není. Nemáme se bát.
Co se stalo?
Ču-ri.
Někteří lidé asi nemůžou vést normální život.
Jako kdyby jim nějaké božstvo házelo do cesty neštěstí.
Je mi jich líto a zároveň mě to vytáčí
a štve.
Zákon o neštěstích.
Slyšela jsem, že nás všechny čeká určité množství štěstí a neštěstí.
A pokud máte v životě zatím jen neštěstí,
znamená to, že vás čeká už jen štěstí.
Snad to bude ten případ.
To bylo laciný.
Potřebuju to něčím spláchnout.
Pak jsem se probudil,
viděl jsem, jak ta zlá sestra drží Mun-jong za vlasy
a snaží se bodnout Kang-tcheho perem…
- Snažila se ho bodnout. Ty ses naštval - Ano a…
a trefil jsi ji zezadu do hlavy knihou.
Suma sumárum, statečný Sang-tche zachránil Mun-jong i Kang-tcheho.
Slyšel jsem to už osmkrát, znám to zpaměti.
Jo. Jsi na mě pyšný?
Jsi na mě pyšný?
Pochopitelně.
Jsi hvězda. Jsi nejlepší.
- Jsi nejlepší. - Nejlepší! Jsem nejlepší!
Přiběhl jsem, protože jsem si o něj dělal starosti.
Je Šípková Růženka, nebo co? Kdy se sakra probudí?
- Polibek! - Co?
Jen polibek od prince probudí Šípkovou Růženku.
Máš pravdu, polibek.
- Tak jsem ji zezadu… - Bum!
Spal jsi dobře?
Jo.
Asi jsem spal moc dlouho.
Měl jsem vážně dlouhý sen.
Byla to hrozná noční můra.
Nebyl to sen.
Pojď dolů.
Promluvíme si.
Vidíš?
Stalo se to přímo tady.
Před pár hodinami.
Prosím, prober se, Mun Kang-tche. Prober se!
Už je po všem.
Jsme naživu
a moji mámu…
Tu ženu zatkli.
Pravda se brzy ukáže.
Odejdi, prosím.
Odejdi odsud.
Jak jsi říkal, nejsem prázdná plechovka.
Mám city,
takže nikdy nezapomenu,
jaké hrůzy jste se Sang-tchem kvůli mně zažili.
Zůstanou se mnou napořád.
A ty budeš
vnitřně trpět, když se na mě podíváš.
Nezapomeneme na to.
Překonáme to.
Říkala jsi,
že je to jediný způsob,
jak můžeme dospět.
Měli bychom…
Považuj to za noční můru.
Já to dokážu.
Přestaň.
Přestaň předstírat, že to nebolí.
Nepředstírej, že jsi v pořádku.
Předstírat…
Budeš to dělat
i přede mnou. Nejen před Sang-tchem.
A až uvidím tvou masku,
budu kolem tebe muset chodit po špičkách.
Zničí mě to.
Budou to muka.
Nechci tak žít.
Proto tě prosím, abys odešel.
Zítra se se Sang-tchem odstěhuj.
Mun-jong.
Myslíš to vážně?
Ano.
Chci žít sama.
Jako dřív.
To se ti povedlo, Mun-jong.
To se ti povedlo.
Proč oba vypadáte tak unaveně?
V noci jste se nevyspali?
- Musel jsem přemýšlet… - Něco se stalo.
Mimochodem,
nepohádala se slečna Koová s panem Munem včera večer?
Vy jste skončil na policii, pane I.
A Če-su zavřel restauraci dřív
a přijel do studia slečny Koové.
Neznamená to, že se něco stalo?
- Je to pravda? - Opravdu?
Ne, vůbec ne.
Trochu se rozvášnili, ale…
Jo, ale rychle se udobřili.
Mun-jong je nejen vzteklá, ale i puntičkářská.
Těžko se jí zavděčit.
Pan Mun to musí mít těžké.
Ty ho evidentně vůbec neznáš.
Je mazanej jako liška.
Dokáže si někoho omotat
kolem prstu kouzlem osobnosti.
Řekni slečně Koové, aby si dávala pozor.
- Jistě, samozřejmě. - Jo?
No, ti dva se asi hledali.
Vystydne vám polévka. Jezte.
- Dobře. - Ano.
Myslím, že lžou.
Sang-tche.
Ahoj, jsi v pohodě?
Jsi v pohodě?
Vyspal… Vyspal ses dost?
Co tvoje ruka? Už nekrvácí?
Bolí to ještě?
Bolí.
Bolí to tak,
že asi umřu.
Ale ne. Musíš do nemocnice. Do nemocnice.
Díky.
Díky, že jsi nás
zachránil.
Ale…
Proč to udělala?
Hlavní sestra byla hodná.
Proč něco tak ošklivého udělala?
Ona je
špatný člověk,
jen se tvářila mile.
Říkala,
že nechce, aby ostatní byli šťastní.
Vražda čarodějnice ze západu.
Je to příběh z knížky.
Sériová vražedkyně, která zabíjí šťastné lidi.
To je čarodějnice ze západu.
Ty jsi to četl?
Jo. Někdo ji nechal v nemocnici, tak jsem ji přečetl.
Ale ne celou knížku. Jen do strany 63.
Je to nuda. Velká nuda.
Aha.
Nudná knížka. Nečti ji.
Je hlavní sestra zlá stejně jako čarodějnice ze západu?
Je.
Ale dala mi Tulliho maminku jako dárek.
Co mám teď
dělat s Tulliho maminkou?
Odnesu ji do popelnice.
Dobře, vyhoď ji.
Ne, nevyhazuj ji.
Proč ne? Dal ti ji zlý člověk. Vyhodíme ji.
Ne, Tulliho maminka nic špatného neudělala.
Dal mi ji zlý člověk,
ale Tulliho maminka není zlá.
Ona… Ona nic neudělala, nevyhazuj ji. Nedělej to.
Máš pravdu.
Nic špatného neudělala.
Ona není ta zlá.
Já tě… já tě nevyhodím.
Musela ses bát.
Promiň. Nevyhodím tě. Ne. Neudělám to.
Jsi vzhůru?
Uvařil jsem polévku,
tak si dej, až budeš mít hlad.
Jdu do nemocnice.
Sang-tche.
Když nás Mun-jong
bude chtít vystěhovat, co uděláš?
Jsme rodina, měli bychom žít spolu.
Co když nám řekne, ať jdeme pryč?
Můžeme se odstěhovat.
Ale měli bychom vzít Mun-jong s námi.
Proč?
Protože tu zůstane sama, když se my dva odstěhujeme.
Když zůstane sama,
bude se nudit.
Vždycky si chce se mnou hrát, když se nudí.
Ale co když
bude chtít, abychom se odstěhovali jen my dva?
Jen přes moji mrtvolu.
Řekneme „Jen přes moji mrtvolu“. A bude hotovo.
Jen přes moji mrtvolu. Vyhrajeme.
Jen přes moji mrtvolu. Nestěhujeme se.
Jen přes moji mrtvolu. Nikam nejdeme.
Jen přes moji mrtvolu. Nestěhujeme se.
Jen přes moji mrtvolu!
VÝPOVĚĎ
Proč?
Zase utíkáte do jiné nemocnice?
Ne.
Chci si vzít volno.
Uvažujeme stejně.
Já dám výpověď, abych se mohl věnovat koníčkům.
Půjdeme někam spolu?
Já už ale někoho mám.
Nemůžete alespoň předstírat?
Dáváte
výpověď kvůli tomu, co se stalo?
Jako ředitel bych měl převzít zodpovědnost.
Neměl jsem ani tušení, co se tu odehrávalo.
Nemůžu proto pokračovat a léčit mysl.
Tak
tohle berte jako naposled.
Můžu poprosit o sezení?
Jistě.
Řekněte mi, co vás trápí.
Tady jsi.
Měla bys něco sníst.
Kang-tche uvařil polévku, je moc dobrá.
Ale já… mám radši rýži, tak jsem si ji dal.
A co tvoje hlava?
Viděl jsem, jak tě ta zlá ženská chytila za vlasy.
Nevytrhala ti jich moc?
Chtěla ti ublížit, protože nechtěla, abys byla šťastná.
Je zlá. Moc zlá.
A musím ti ukázat domácí úkol.
Trénoval jsem výrazy obličeje.
Chceš je vidět?
- Sang-tche. - Ano?
Tvůj úkol…
Nemusíš ho dělat.
Co?
Nebudeme knihu vydávat.
Co? Proč… Proč ne? Proč nebudeme?
Protože nechci.
A až se Kang-tche vrátí z nemocnice,
odstěhujte se.
Vypovídám naši smlouvu.
Pokud… pokud vypovíš smlouvu,
pokuta je až trojnásobná.
Zaplatím, kolik budeš chtít.
Odstěhujte se ještě dnes večer.
Jen přes moji mrtvolu.
Jen přes moji mrtvolu. Pche.
Jen přes moji mrtvolu. Je mi to fuk.
Jen přes moji mrtvolu!
Jen přes moji mrtvolu. Vyhraju.
Nebudu se stěhovat. Jen přes moji mrtvolu!
Upřímně,
nevím, jestli to dokážu.
To Hui-dže…
Věci, co mi řekla,
její obličej a to, co udělala…
Kdykoli si na to vzpomenu,
moje mrtvá maminka
a můj brácha, který to viděl…
Nemůžu to dostat z hlavy
a nemůžu se nadechnout.
Přesto
jsem Mun-jong lhal.
Řekl jsem, že to zvládneme.
Ale…
Mun-jong
mi nevěří.
Společně se budete trápit.
Ale když se rozejdete, bude to stejně bolestivé.
Pokud obě možnosti bolí,
nebude lepší trpět spolu?
Buďte upřímný.
Vsadím se, že jste chtěl To Hui-dže zabít, když jste byli sami.
Ano, udělej to.
- Ano. - Proč jste ji nezabil?
Protože
jsem myslel na Mun-jong.
Přesně tak.
Ta, co vás trápí,
vás nakonec může zachránit.
Chtěl jste vybouchnout,
ale ona vám v tom zabránila.
Co to má znamenat?
Mun-jong, co to sakra děláš?
Co myslíš?
Všechno jsem ti řekla po telefonu.
Už nebudu psát.
Oukej, fajn.
Chápu, že tě psaní pohádek už nebaví.
Ale proč nezkusíš jiný žánr?
Zkuste žánr, který vám bude sedět víc.
Co třeba detektivku nebo thriller?
Horor? Akční román, nebo tragickou love story?
Nebo…
Co třeba erotiku?
Končím.
Už nechci psát.
Končím a budu si dělat, co budu chtít.
Ne, to neříkej, Mun-jong.
Bože…
Jestli jsi následkem posledních událostí utrpěla šok,
můžeš si vzít rok volno a…
I Sang-ine.
Už nechci
psát žádné další příběhy.
Proto.
A prodám dům.
Přestaň mě obskakovat.
Vrať se do Soulu se Sung-dže.
Jsi volný.
Ne, to ne.
Bez Ko Mun-jong si neumím
SangSangESang Publishers představit.
A bez tebe
se mi mé sny nesplní,
volnost je k ničemu.
Mun-jong, prosím. Budu hodný. Dej mi šanci.
Přestaň kňourat.
Bolí mě hlava, moc jsem se nevyspala.
Chci se vyspat, tak zmiz.
Myslím, že tentokrát je opravdu rozhodnutá.
Měli bychom najít jiného spisovatele a…
Myslíš, že tohle všechno dělám jen kvůli penězům?
Jo.
Psaní pohádek
je jediný způsob, jakým může Mun-jong komunikovat se světem.
Jediná věc, která ji drží při životě.
Jestli to už nechce dělat, tak chce umřít.
- Pane řediteli. - Ano?
Víte, jak jste se mnou chtěl trávit čas?
Co navrhujete tentokrát?
Čas od času bych se zastavil.
Můžu na oplátku zasadit strom na zahradě?
„Strom“?
Jistě. Proč ne?
Jaký strom?
Třeba ořešák nebo jinan…
Ne, nesázejte jinan. Ten smrdí.
Já ti to říkala!
Děťátko moje.
Asi jsi měla noční můru.
Sbal se a zmiz.
Chci, abys dnes odešel.
Potřebuji jen Mang-tcheho.
Kang-tcheho už ne.
No jistě.
Říkal jsi, že nechceš, aby na tebe někdo spoléhal.
Tak se ti to splní. A teď si běž sbalit.
Budeš…
žít opravdu sama?
Žiju sama celý život.
Lidi jako já nemůžou žít s ostatními.
Bude lepší, když budu sama.
- Proč? - Tak jsem se narodila.
Mun-jong.
Už nemůžeš žít sama.
Proč ne?
Protože teď už víš,
co znamená cítit lásku
a mít se dobře.
Tak
to přiznej.
Co mám přiznat?
Že jsi jen malé dítě,
co touží po lásce.
Nemel nesmysly a odstěhuj se.
Chceš vyprávět příběh?
Ne.
Před dávnými časy…
Ticho.
Žili dva chudí bratři, kteří se o sebe vzájemně starali.
Jednoho dne během sklizně oba sklízeli rýži.
Starší bratr se bál, že mladšímu dojde rýže,
a proto v noci přinesl před dům
mladšího bratra pytel rýže.
Ve stejný den mladší bratr přinesl před dům
staršího bratra také pytel rýže.
Myslel si, že ji bude potřebovat pro svou velkou rodinu.
Když se dalšího rána vzbudili,
oba si všimli, že mají stejně rýže jako předtím.
Oběma bratrům to přišlo zvláštní.
Takže další noc udělali to samé a nechali pytel rýže
před domem toho druhého.
Trvalo to celé dny.
Víš, jaké z toho příběhu plyne ponaučení?
„Pokud sourozencům na sobě záleží,
měli by žít spolu, aby nepracovali zbytečně.“
Vtipné, ne?
To určitě.
Co je to za ponaučení?
Napadlo to bráchu.
Ty nás
nemáš ráda?
Vím, že máš.
Že?
Pojďme přestat plýtvat naším časem.
Je mi jedno, kde budeme žít.
Jen chci, abychom byli spolu.
Dobře?
Mun-jong.
Odpověz.
Můžeme si promluvit?
Proč jsi sakra tak tvrdohlavá?
Ty jsi na mě křičel?
Ne.
Podle mě můj hlas zní hlasitěji
v téhle místnosti.
Jestli jsi unavená, nechám tě odpočívat.
Odpočiň si.
Proč ne?
- Rakovina. - Rakovina?
- Slyšel jsi. - Uff!
Je příliš pozdě.
Řekl… řekl jsi jí to?
Jo.
Ale myslím, že jsem to jen zhoršil.
Udělal jsi… co jsem řekl?
Řekl jsem, že sourozenci, kterým na sobě záleží,
by měli žít spolu, jinak to bude zbytečná práce.
Určitě… to od tebe znělo nudně.
Někdo má dar podat všechno nudně.
Kang-tche, jsi hrozně nudný.
- Já umřu! - „Já umřu!
- Tolik všeho lituji. - Tolik všeho lituji.
- Mám hlad. - Mám hlad.
- Je mi to líto! - Je mi to líto!
- Moje mládí!“ - Moje mládí!
Ach jo, je to těžký.
- No nic. - Nejsi oblíbený,
protože je s tebou nuda.
Buďme upřímní. Nejoblíbenější jsou BLACKPINK.
O tom není sporu.
Proč jsi sám? Volal jsi Mun-jong?
Ano, ale neodpověděla.
Nebylo to slušné.
Ahoj.
Pojď se s námi najíst. Máme křepelčí vejce a omeletu.
Můžeme si promluvit?
Kdy odjedete?
Pojď se najíst.
Nic jsi nejedla.
Hraješ si na kuchaře?
Vraťte se zpátky.
- Nemůžeme. - Proč ne?
Praskla vodovodní trubka.
- Co? - Celý byt je pod vodou.
Oprava potrvá několik dnů.
Zdravím, to jsem já.
Můžete mluvit?
SESTERNA
Ču-ri.
Neřekneme pacientům,
že chce ředitel O do důchodu?
Myslím, že to už tuší.
„Situace není stabilní,
protože pořád někdo odchází.
Když jim to řekneme teď, pacienti budou nervózní.“
To řekl ředitel O.
Neměli bychom mu alespoň naplánovat oslavu?
To nebude třeba.
Končím, protože se už na funkci necítím.
Máte po práci?
Ano.
Pojďme se najíst.
Musím si nejdřív zavolat.
Co chceš?
Mun-jong, promiň, že ruším, ale chci tě poprosit o laskavost.
Ne, nemůžu.
Mámě je zle.
Vzala si dnes volno, protože se jí udělalo špatně.
Volala jsem jí, ale nelíbil se mi její hlas,
dělám si o ni starosti.
Sang-in a Sung-dže odjeli na seminář
a já mám dnes noční.
Řekni Kang-tchemu.
Nezlob se.
Ale nemohla bys jít ty?
Vím, že je už stará,
ale cítila by se líp, kdyby přišla ženská.
- Můžeš mi pomoct? - Ne, nemůžu.
Proč bych se měla starat o tvou mámu?
Zdravím, vítám vás.
Jste opravdu nemocná?
Máte víc energie než já.
Až ti bude jako mně, taky budeš pořád nemocná.
Bolí mě kolena
a k tomu klouby v pažích a nohách.
Nemůžu kvůli tomu v noci spát.
Nam Ču-ri, ty mrcho.
Nemluvte tak o mé dceři.
Pojďte se najíst.
Prosím.
Prý jste nejedla celé dny.
Uvařila jsem zapraženou rýžovou polévku.
Prosím.
Posaďte se.
Zkuste se najíst.
Máte ponětí, kolik lidí jsme museli zapojit,
abychom do vás dostali něco k jídlu?
Zdravím, to jsem já.
Můžete mluvit?
Proč? Co se děje tentokrát?
Začínáte mě děsit.
Ne, o to nejde.
Je mi to trapné, ale potřebuji vaši pomoc.
Co? „Trapné“?
Měla by sis vzít zítra odpoledne volno, mami.
Dobře.
Řekni Kang-tchemu, ať mi pošle seznam jídel, které má Mun-jong ráda.
Mun-jong nepíše, nejí
ani nechodí ven.
Bál jsem se, že se jí něco stane.
Moc vám za všechno děkuji.
Ale my to neděláme kvůli vám.
Děláme to, protože nás Kang-tche poprosil.
Já připravím něco jiného
než jídlo.
Co to bude?
Zdravím, Če-su. Tady Sung-dže.
Nemáte zítra náhodou čas?
Dobře. Mějte se.
Asi se mu líbím.
Myslím to vážně.
Můj bože.
Sedněte si a jezte.
Sedněte si.
Tak.
Jezte.
Kurva, to pálí!
Proboha, vždyť vy mluvíte jako dlaždič.
Foukejte a jezte pomalu.
Nechcete si spálit pusu.
Tomu neuvěříte.
Včera večer
Kang-tche zavolal Sang-inovi
a poprosil ho o pomoc, abychom do vás dostali něco k jídlu.
Jsem si jistá, že mi volat nechtěl.
Vsadím se, že by se neopovážil mě poprosit
po tom, jak odmítl Ču-ri.
Ale nakonec jste uvařila.
Přesně. Jsem hlupák.
Tady.
Prosím.
Proč jsou všichni
na mě tak hodní?
Nejsem z vaší rodiny.
Protože jste hezká.
Jste hezká, staráte se o sebe
a máte Kang-tcheho ráda,
i když vám nemá co nabídnout.
Bože, já mám hlad.
Můžu taky dostat něco k jídlu?
To… to je maminčin strom?
Ano.
Až nám bude chybět,
můžeme přijít sem.
Aha.
Mami… mami.
Tohle… je naše nové rodinné foto.
Ta dívka uprostřed je Mun-jong. Je moc hezká.
Dlouhé vlasy jí sluší víc.
Ale Kang-tche ji ostříhal.
Mami.
Jsem
velký kluk, viď?
Jo, vyrostl jsi.
A já taky.
Mami, doufám, že z tebe bude velký strom.
Od teď
se budu o Sang-tcheho dobře starat,
mami.
Ona… tě neměla, aby ses o mě staral.
Ty…
Nenarodil ses, aby ses o mě staral.
To je…
To není důvod, proč ses narodil.
Starší sourozenci se mají starat o mladší.
A… proto jsem praštil tu zlou ženskou
do hlavy.
Chránil… chránil jsem tě, když jsi spal.
Máš pravdu.
Ty ses narodil,
abys mě chránil.
Jo, ale už jsi dospělý, měl by ses o sebe starat sám.
Já… mám práci.
Ahoj, mami.
Mami.
Slyšela jsi to?
Počkej na mě.
Budu upřímný.
Někdy si říkám, že je psychopat.
Je bezcitný a netečný.
Souhlasím.
Nesnáším, když začne něco předstírat.
Přesně. To je hrůza.
A navíc mu hrabe.
Víte, co mi minule řekl v restauraci?
Serengeti.
Víte, co to je?
Nejdřív jsem myslel, že mluví o špagetách.
Serengeti je místo v Africe. Až v Africe!
Chtěl tam jet a nemá přitom ani pas.
Je to blázen.
Proč je blázen?
Prosím?
Proč je blázen, když chce jet do Serengeti?
Proč?
Fuj, to jsem se lekl.
Bože můj.
Ty jsi někde byla?
Sang-tche.
Smrdíš alkoholem.
Sang-tche.
Zeptáš se Kang-tcheho
jakou výmluvu použije zítra, aby tu mohl zůstat?
Šla jsem k Ču-ri domů,
vodovodním trubkám nic není.
Přes moji mrtvolu.
Chceš umřít?
Co? Jo, tady. Podívej se na můj domácí úkol.
Říkala jsem, ať to neřešíš.
S psaním pohádek jsem skončila.
Končím.
Ne.
Jdu do důchodu.
Ty… se musíš podívat na můj úkol, chci být ilustrátor.
Tak… tak se na něj podívej.
Ty si nedáš pokoj.
Když nebudeš psát, vydám knížku s někým jiným.
Chci… chci dál kreslit.
Nejsi vůbec věrný.
Ty bys pracoval s kýmkoli?
Ne… s kýmkoli ne.
Budu mít opravdového parťáka.
Dobře. Podívám se.
Chci se podívat, jak si zlepšil svoje pajduláky.
Podívej… podívej se.
Vypadá spokojeně.
Tak… tak se usmál,
když mi řekl, že má někoho rád.
Usmál se.
Takhle… Kang-tche vypadá šťastný.
Podívej… podívej se na tohle.
To není falešné. Je vážně šťastný.
Kang-tche… vypadá šťastně.
Nakreslil jsem ho, protože to bylo poprvé.
Podívej. Přímo tady.
Tváří se šťastně.
Proč brečíš?
Protože je to nádherné.
Je to krása.
Chceš to?
Ano.
Chci.
Dáš mi to?
Tady. Vezmi si to.
Já… chci vydat pohádkovou knížku.
Chci… chci knížku ukázat mamince.
A říct jí, že jsem ilustrátor.
Tvé mamince?
Jo, zasadili jsme pro ni strom v Psychiatrické nemocnici OK.
Strom mojí maminky.
Omlouvám se.
Moc se omlouvám.
Sledoval
jsem tě.
Tvým koníčkem je lidi unášet.
Já je umím sledovat.
To má být vtipné?
Možná ne.
Ale chci na tebe udělat dojem.
Snažím se.
A udělám všechno,
abychom to spolu překonali
a zvládli to.
Tak mě prosím
přestaň odmítat.
Dovol mi zůstat s tebou.
Prosím?
Tak co tohle?
Jak mi to vykompenzuješ?
Mrzí mě,
žes přišel k úrazu.
Miluju tě.
Miluju tě, Mun-jong.
Miluju tě!
Moc tě miluju!
Miluju tě! Proč odcházíš?
Hej!
Miluju tě!
Mun-jong!
Počkej…
Mun-jong, miluju tě.
- A jeho sem nezavřou? - Miluju tě! Zastav se, prosím!
Pan Mun se hodně změnil.
Láska člověka změní.
Síla lásky.
Mun-jong.
Miluju tě.
To není ono? Chceš něco jiného?
Můžeš mi odpovědět?
Jestli ještě jednou řekneš, že mě miluješ, tak tě…
Tak co uděláš?
Tohle?
Chci se stát opravdovým ilustrátorem.
Opravdovým.
Ne, nedívej se.
- Ven. - Proč stojím stranou?
Vydávají spolu pohádku
a já k nim nepatřím.
Jak dlouho u tebe budou bydlet?
Nikdy mě nemůžeš vymazat.
Můj poslední rukopis.
Vyhoď ho, nebo ho vydej.
Je to na tobě.
Doufám, že tě už nic nebolí.
Omlouvám se.