‫- סדרה מקורית של NETFLIX -
‫אני צריך ללכת… עכשיו…
‫זה כל כך משונה.
‫מיס קו מון־יונג אמרה לי לבוא איתך,
‫אבל היא לא כאן.
‫מון־יונג?
‫מון־יונג…
‫מעניין אם היא התפייסה כבר עם גאנג־טה.
‫אם הם התפייסו…
‫אז אצטרך לשנות את התוכנית.
‫יהיה כיף יותר להרדים ‫אותך ואת מון־יונג יחד.
‫הם כנראה התנשקו…
‫אלוהים, כמה אתה חמוד.
‫אל תגעי. אל תגעי לי בשיער!
‫אל תגעי לי בשיער.
‫אל תגעי… אל תגעי לי בשיער.
‫אוי.
‫מה אעשה…
‫אוי.
‫- אחי -
‫- סאנג־טה -
‫סאנג־טה, איפה אתה… ‫-הו, מר מון.
‫אתה תמיד מחפש את אחיך.
‫סאנג־טה.
‫סאנג־טה!
‫איפה נוכל להיפגש?
‫בטירה המקוללת.
‫- פרשה 15: בין שני אחים -
‫סאנג־טה.
‫סאנג־טה!
‫סאנג־טה.
‫למה אתה מביט בי כך?
‫נראה כאילו אתה עומד לתקוף אותי.
‫זה מוצא חן בעיניי.
‫מה עשית לסאנג־טה?
‫אל תדאג. לא הרגתי אותו.
‫נתתי לו תרופת הרגעה, הוא יתעורר בקרוב.
‫אבל, חבל מאוד.
‫גם מון־יונג צריכה להיות פה.
‫ממש רציתי לראות במי מהם תבחר.
‫החבאת אותה או משהו? ‫-למה את עושה את זה?
‫למה את עושה לנו את זה?
‫כי הרסת את הבת שלי.
‫מה? ‫-היא הייתה יצירת האומנות המוצלחת ביותר שלי
‫אבל היא השתנתה בגללך.
‫האם הבת שלך היא…
‫יצירת אומנות, מבחינתך?
‫אנחנו לא דומות בכלל, נכון?
‫עברתי ניתוחים כדי שלא נהיה דומות,
‫אבל היא ירשה את תווי הפנים האלה ממני.
‫הפנים והגוף. השיער שלה ואפילו הנשמה שלה.
‫אני עיצבתי אותה בדמותי. ‫אני יצרתי אותה. היא יצירת האומנות שלי.
‫מון־יונג לא שייכת לך.
‫היא אדם, לא יצירת אומנות.
‫היא בת אנוש!
‫לכל הרוחות.
‫היא לא מקשיבה לי בגללך!
‫יש להיפטר מכל הכישלונות.
‫אני לא רוצה לעשות את זה
‫בגלל העבודה הקשה שהשקעתי.
‫אתן לך הזדמנות, במקום.
‫קח את אחיך וברחו הרחק מכאן.
‫הכי רחוק שאתה יכול ממון־יונג.
‫לא.
‫לעולם לא.
‫ידעתי שזה מה שתגיד.
‫אז אציע לך אפשרות נוספת.
‫תהרוג אותי.
‫אם תהרוג אותי, תזכה לנקמה.
‫וכשמון־יונג תראה
‫שהרגת אותי, היא תזכה לחזור לעצמה.
‫אתם לעולם לא תיחלצו ‫ממערכת היחסים חסרת התקווה שלכם.
‫אז,
‫האם זה הסוף
‫שייחלת לו?
‫בדיוק!
‫כולם יהיו מרוצים!
‫סוף טוב לכולם.
‫תפסיקי.
‫מה?
‫הסוף הדפוק שאת חולמת עליו
‫לא יתרחש.
‫כי אני אף פעם… ‫-אלוהים.
‫לא אוותר על מון־יונג.
‫אף על פי שאימא שלך מתה בגלל מון־יונג?
‫רוצה לשמוע את הסיפור? הוא מרתק.
‫כאן הכרתי את אימך.
‫- רצח המכשפה מהמערב -
‫סליחה.
‫שלום.
‫חברת כוח האדם שלחה אותי בעניין עבודה.
‫טוב, אז תעבדי.
‫כן, גברתי.
‫תודה.
‫היי, מה את עושה שם?
‫ציפור עם כנף שבורה לא יכולה לעוף לאף מקום.
‫מה?
‫שאהרוג אותה?
‫היא אמרה שהיות שהציפור ‫לא יכולה לעוף לשום מקום,
‫עדיף פשוט להרוג אותה.
‫אני גאה בה.
‫טוב…
‫יש בית חולים שבני הבכור מטופל בו.
‫סליחה.
‫כן, גברתי?
‫תודה על העבודה הקשה.
‫אוקיי.
‫אימא…
‫זהו?
‫זו הסיבה
‫שהרגת אותה?
‫בגלל
‫מה שהיא אמרה?
‫לכן הרגת את אימא שלי?
‫היא דיברה כאילו הבת שלי משוגעת.
‫איך היא מעזה?
‫כן, תהרוג אותי.
‫אל…
‫אף פעם אל תהיה חלש.
‫אבל, אתה יודע,
‫היא עדיין…
‫אימא שלי.
‫אתה כזה פחדן.
‫לכן אני לא אוהבת חלשים.
‫אבל מון־יונג ואני לא כמוכם.
‫הבנת?
‫תפסיקי לדבר שטויות.
‫הינה את.
‫אין טעם להכחיש
‫כי אותו הדם זורם בעורקינו.
‫לא.
‫אני לא מפלצת כמוך!
‫גם במקרה שהפרפר יחזור,
‫אל תהרגי אותו.
‫את לא צריכה.
‫את…
‫הבטחת לי.
‫שלא תעשי זאת.
‫היי.
‫מה קרה לך?
‫תתעורר.
‫מון גאנג־טה.
‫מון גאנג־טה, תתעורר.
‫מון גאנג־טה!
‫חשבת שתצליחי לחמוק ממני בזכות תספורת?
‫תתעורר.
‫בבקשה תתעורר, מון גאנג־טה.
‫אמרתי לך!
‫היית צריכה להקשיב לאימך.
‫בתי, תינוקת שלי.
‫תינוקת שלי.
‫אל תפגעי באחי ואחותי.
‫אל תפגעי באחי ואחותי!
‫- האגדות הטובות בעולם -
‫תודה רבה.
‫- משטרה -
‫אלוהים.
‫נראה כאילו מישהו היכה אותך בראש בעוצמה.
‫אל תתרגש. אני ניצחתי.
‫הם לא יכולים להיות יחד.
‫וידאתי זאת.
‫אנחנו לא יודעים את זה עדיין.
‫אתה טועה.
‫בני אדם
‫הם חלשים מדי.
‫לכן הם סובלים, כמו המטופלים שלך.
‫האנג־ג'ה.
‫אנשים נשארים יחד כי הם חלשים.
‫אנחנו נתמכים זה בזה.
‫זה מה שעושה אותנו אנושיים.
‫את יכולה להיות בת אנוש?
‫בואו נזוז.
‫מה בשם האל עשית לפארק אוק־ראן?
‫האישה הזאת.
‫היא הייתה שחקנית נהדרת.
‫הולכת לה במסדרון עם שחר
‫ומזמזמת את "קלמנטיין אהובתי".
‫"בקרי בטירה של דו הוי־ג'יי בלילה
‫וברכי את מון־יונג ליום הולדתה."
‫"יום הולדת שמח."
‫לכי לחדר העבודה
‫והשאירי את המעטפה עם הפרפר על השולחן.
‫- רצח המכשפה מהמערב 9 -
‫מיס פארק אוק־ראן.
‫נגמרה ההצגה, היא יכולה לפנות את הבמה.
‫אולי היא מעלה הצגה אחרת במקום אחר.
‫הגיע הזמן שגם את תפני את הבמה.
‫סעו בבקשה.
‫הוא באמת רק ישן?
‫הוא יתעורר, נכון?
‫למה?
‫אם הוא לא יתעורר,
‫תתאבדי כפי שעשה רומיאו?
‫יכול להיות שלא יתעורר?
‫הוא התעלף עקב נטילת אטיבן במינון גבוה.
‫אבל נתתי לו נוזלים, ‫הוא אמור להתעורר בעוד כמה שעות.
‫אל תדאגי.
‫הוא בסדר? אחי הקטן בסדר?
‫כן, הוא רק ישן. אל תדאג כל כך.
‫האחות הראשית ממש איומה. היא אדם נורא.
‫היא ניסתה לפגוע באחיי ושיקרה לי.
‫היא אפילו ניסתה לגעת לי בעורף.
‫אני שמח שלימדת אותה לקח.
‫הצלת את חייהם, סאנג־טה.
‫אני גאה בך מאוד.
‫הצלתי אותם. אני.
‫הצלתי אותם. נכון מאוד. הצלתי את חייהם.
‫אתה נפגע באשמתי
‫כל פעם מחדש.
‫אני מצטערת.
‫אין טעם להכחיש
‫כי אותו הדם זורם בעורקינו.
‫אם תישאר איתי,
‫תהיה אומלל.
‫אני מצטערת.
‫תעני, בבקשה. ‫-המספר אליו הגעת איננו…
‫זה מטריף אותי.
‫למה אף אחד לא עונה? מה אם קרה משהו נורא?
‫לכל הרוחות. זה מטריף אותי.
‫אתה פה לצורך חקירה. תתנהג יפה.
‫אני ממש מצטער.
‫מישהי שאני מכיר נמצאת בסכנה כרגע.
‫סלח לי לרגע, בבקשה.
‫תראה מי מדבר.
‫אתה לא יכול להרשות לעצמך ‫לדאוג לאחרים עכשיו.
‫חצית את קו ההפרדה ‫ועשית פניית פרסה במקום אסור.
‫כשהתבקשת לעצור,
‫האצת וכמעט פגעת בצבי!
‫ברצינות!
‫למי אכפת מהצבי המחורבן?
‫מישהי עלולה למות!
‫מר לי! ‫-היי, סונג־ג'יי.
‫מה קרה?
‫ג'ו־רי.
‫עשית פרסה במקום אסור, ‫עברת את המהירות המותרת,
‫ברחת, וכמעט הרגת צבי?
‫נשמע כמו מרדף משטרתי.
‫מה עשית שם לבדך?
‫זה לא עניינך.
‫ג'ו־רי, אפשר רגע מזמנך?
‫גאנג־טה ומון־יונג באמת בסדר?
‫בטוחה?
‫כן, ג'ה־סו התקשר
‫ואמר שהם בסדר. הוא אמר לי לא לדאוג.
‫מה קורה?
‫ג'ו־רי.
‫אני חושב שיש אנשים ‫שקשה להם לחיות חיים נורמליים.
‫כאילו איזה אל אכזר מזמן להם צרות כל הזמן.
‫זה מצער אותי מאוד,
‫ומכעיס אותי מאוד.
‫"חוק כמות הצרות."
‫שמעתי שלכולנו מוקצית ‫כמות מסוימת של אושר ושל צרות.
‫אם חייהם היו רווי צרות עד עכשיו,
‫זה אומר שמצפה להם אושר מעתה.
‫אני מקווה מאוד שאת צודקת.
‫איכס, זה היה נדוש.
‫אני צריכה כוס סודה.
‫ואז כשהתעוררתי,
‫ראיתי את האחות הראשית הרעה ‫תופסת את מון־יונג בשיער
‫ומנסה לדקור את גאנג־טה בעט ביד השנייה…
‫היא ניסתה לדקור אותו. אתה כעסת מאוד. ‫-כן, ואז…
‫הכית אותה בראש עם הספר.
‫לסיכומו של עניין, סאנג־טה האמיץ ‫הציל את מון־יונג וגאנג־טה.
‫אחרי שמונה פעמים, ‫אני מכיר את הסיפור בעל פה.
‫טוב. אתה גאה בי, נכון?
‫אתה גאה בי?
‫כן, כמובן.
‫כל הכבוד. אין כמוך.
‫אין כמוך. ‫-אין! אין כמוני!
‫בכל מקרה, רצתי לכאן כי דאגתי לו.
‫הוא היפהפייה הנרדמת או מה? מתי יתעורר כבר?
‫נשיקה! ‫-מה?
‫רק נשיקה מהנסיך מעירה את היפהפייה הנרדמת.
‫נכון. נשיקה.
‫אז חבטתי בה מאחור… ‫-באם!
‫ישנת טוב?
‫כן.
‫נראה לי שישנתי הרבה זמן.
‫היה לי חלום ארוך,
‫זה היה סיוט נורא.
‫זה לא היה חלום.
‫בוא למטה.
‫אנחנו צריכים לדבר.
‫עכשיו אתה מבין?
‫זה קרה ממש כאן.
‫רק לפני כמה שעות.
‫בבקשה, תתעורר, מון גאנג־טה. תתעורר!
‫זה נגמר.
‫אנחנו בחיים,
‫ואימא שלי…
‫האישה הזאת נעצרה.
‫והאמת תיחשף בקרוב.
‫לך, בבקשה.
‫לך מכאן.
‫כמו שאמרת, אני לא פחית ריקה.
‫גם לי יש רגשות,
‫ולעולם לא אשכח
‫אילו דברים נוראים ‫אתה וסאנג־טה סבלתם כאן בגללי.
‫זה ילווה אותי לנצח.
‫ואתה בטח
‫תיזכר בזה תמיד כשתראה אותי.
‫לא נשכח דבר ממה שקרה.
‫נתגבר על הכול.
‫אמרת…
‫שזו הדרך היחידה שנוכל להתבגר
‫ושנשמותינו יצמחו.
‫בואי רק…
‫נחשוב על זה כעל סיוט.
‫אני מסוגל.
‫די להעמיד פנים.
‫די להעמיד פנים שזה לא כואב.
‫די להעמיד פנים שאתה בסדר.
‫אתה תעמיד פנים שאתה בסדר…
‫אתה תעשה את זה
‫בפניי, לא רק מול סאנג־טה.
‫ולראות את הפנים המעושים האלה
‫יגרום לי ללכת על ביצים סביבך.
‫זה יחנוק אותי.
‫אסבול מאוד.
‫אני לא רוצה לחיות כך.
‫לכן אני מבקשת שתלך.
‫תעזוב מחר עם סאנג־טה.
‫מון־יונג.
‫את מתכוונת לזה?
‫כן.
‫אני רוצה לחיות לבד.
‫כמו שתמיד חייתי.
‫פעלת היטב, מון־יונג.
‫פעלת היטב.
‫למה אתם נראים כל כך עייפים?
‫לא ישנתם טוב אתמול בלילה?
‫נאלצתי לחשוב על… ‫-משהו צץ אתמול בלילה.
‫יש סיכוי,
‫שמיס קו מון־יונג הסתבכה אתמול בקטטה?
‫טוב, אתה הגעת לתחנת המשטרה אתמול, מר לי.
‫וג'ה־סו, אתה סגרת את המסעדה מוקדם
‫ורצת למשרד של מון־יונג.
‫זה לא אומר שמשהו מטורף קרה שם?
‫באמת? ‫-זה קרה?
‫לא, ממש לא.
‫הם נקלעו לוויכוח סוער, אבל…
‫נכון, הם השלימו מהר מאוד.
‫מון־יונג היא מהירת חימה אבל גם קטנונית.
‫קשה לרצות אותה.
‫למר מון בטח קשה מאוד.
‫אתה כנראה לא מכיר אותו.
‫הוא כמו שועל בעל תשעה זנבות.
‫הוא אוהב להתקרב לאנשים
‫על ידי הקסמתם.
‫תגיד למיס קו שתיזהר, ‫כי השועל עלול לאכול לה את הכבד.
‫כמובן. ‫-בסדר?
‫נשמע שהם נועדו זה לזה.
‫המרק יתקרר. תאכלו.
‫אוקיי. ‫-אוקיי.
‫אני חושבת שהם משקרים.
‫סאנג־טה.
‫אתה בסדר?
‫ישנת… ישנת כמו שצריך?
‫איך היד שלך? הפסיק הדימום?
‫כבר לא כואב?
‫זה כואב.
‫זה כל כך כואב, שנדמה לי
‫שאני עומד למות.
‫אוי. אז צריך ללכת לבית החולים. ‫לבית החולים.
‫תודה.
‫תודה שהצלת
‫אותנו.
‫אבל…
‫למה היא עשתה את זה?
‫האחות הראשית הייתה נחמדה.
‫למה היא עשתה דבר כל כך נורא?
‫האישה הזאת
‫היא אדם נורא.
‫היא רק העמידה פני נחמדה.
‫היא אמרה
‫שהיא ממש שונאת שטוב לאחרים.
‫"רצח המכשפה מהמערב."
‫יש סיפור כזה בספר.
‫הרוצחת הסדרתית שמחסלת אנשים מאושרים.
‫זו המכשפה מהמערב.
‫קראת גם את זה?
‫כן. מישהו השאיר עותק ‫בבית החולים, קראתי אותו.
‫אבל לא את כל הספר. רק עד עמוד 63.
‫אבל הוא נורא משעמם. ממש משעמם.
‫הבנתי.
‫זה ספר משעמם, אל תקרא.
‫האם האחות הראשית נוראה כמו המכשפה מהמערב?
‫כן.
‫אבל היא נתנה לי כמתנה את אימא של דולי.
‫אז,
‫מה אעשה עכשיו עם אימא של דולי?
‫אזרוק את זה בדרכי החוצה.
‫בסדר, זרוק את זה.
‫לא, אל תזרוק את זה.
‫למה לא? אדם רע נתן לך את זה, נזרוק את זה.
‫לא, אימא של דולי לא פשעה.
‫מי שנתנה לי את זה היא רעה,
‫אבל לא אימא של דולי.
‫היא… היא לא עשתה שום דבר רע, ‫אז אל תזרוק את זה. לא אתן לך.
‫אתה צודק.
‫היא לא עשתה שום דבר רע.
‫היא לא הרעה.
‫לא… לא אזרוק אותך.
‫בטח פחדת.
‫אני מצטער. לא אזרוק אותך. ‫מה פתאום. אין מצב.
‫את ערה?
‫הכנתי מרק,
‫תאכלי כשתהיי רעבה.
‫אני הולך לבית החולים.
‫סאנג־טה.
‫אם מון־יונג
‫רוצה שנעזוב, מה תעשה?
‫אנחנו משפחה, אנחנו צריכים לגור יחד.
‫אבל מה אם היא מבקשת שנעזוב?
‫אנחנו יכולים לעזוב.
‫אבל כדאי שניקח את מון־יונג איתנו.
‫למה?
‫כי אחרת היא תישאר לבדה, אם שנינו נעזוב.
‫אם היא תישאר לבדה,
‫היא תשתעמם.
‫היא תמיד אומרת שמשעמם לה ‫ומבקשת שאשחק איתה.
‫אבל מה אם
‫היא תגיד רק לשנינו לעזוב?
‫על גופתי המתה.
‫פשוט נגיד לה, "על גופתי המתה". ‫ככה ננצח בוויכוח.
‫על גופתי המתה! אנחנו ננצח.
‫על גופתי המתה. לא עוזבים.
‫על גופתי המתה. אנחנו לא הולכים לשום מקום.
‫על גופתי המתה. אנחנו לא עוזבים.
‫על גופתי המתה!
‫- מכתב התפטרות -
‫למה?
‫שוב אתה בורח לבית חולים אחר?
‫לא.
‫אני רוצה לנוח קצת.
‫כנראה חשבנו על אותו הדבר.
‫אני הולך להתפטר כדי לעשות מה שבא לי.
‫רוצה לבלות יחד?
‫כבר יש לי עם מי לבלות.
‫אתה מוכן לפחות להעמיד פנים ‫שאתה חושב על זה?
‫האם אתה
‫מתפטר בגלל מה שקרה?
‫כמנהל, אני אחראי למה שקרה.
‫לא ידעתי מה מתרחש מתחת לאפי,
‫אז אני לא חושב שאוכל להמשיך לחקור את הנפש.
‫אז,
‫תחשוב על זה כעל הפעם האחרונה.
‫אפשר לשבת איתך לטיפול?
‫בטח.
‫ספר לי מה מטריד אותך.
‫הינה את.
‫כדאי שתאכלי משהו.
‫גאנג־טה הכין מרק ביצים. הוא טעים מאוד.
‫אבל אני… אני מעדיף אורז ‫אז אכלתי קערת אורז במקום.
‫אה, נכון. איך הראש שלך?
‫ראיתי את האישה הרעה ‫תופסת אותך בשיער אתמול.
‫נתלשו לך הרבה שערות?
‫היא ניסתה לפגוע בך ‫כי היא לא רוצה שתהיי מאושרת.
‫היא מרושעת. כל כך מרושעת.
‫נכון, אני צריך להראות לך את שיעורי הבית.
‫התאמנתי בציור הבעות פנים רבות.
‫רוצה לראות?
‫סאנג־טה. ‫-כן?
‫שיעורי הבית האלה…
‫אתה לא צריך להכין אותם.
‫מה?
‫אנחנו לא מפרסמים את הספר.
‫מה? למה… למה לא? למה לא לפרסם?
‫כי אני לא רוצה.
‫וכשגאנג־טה יחזור מבית החולים,
‫אני רוצה שתעזבו.
‫אני מבטלת את ההסכם שלנו.
‫אם את… אם את מבטלת את החוזה,
‫הקנס משולש.
‫אשלם לך כמה שתרצה.
‫צאו מהבית עוד היום.
‫על גופתי המתה.
‫על גופתי המתה. לא אכפת לי.
‫על גופתי המתה. לא אכפת לי מה תגידי.
‫על גופתי המתה!
‫על גופתי המתה. אני אנצח בוויכוח.
‫אין מצב, אני לא עוזב. על גופתי המתה!
‫למען האמת,
‫אני לא בטוח שאעמוד בזה.
‫דו הוי־ג'יי…
‫הדברים שהאישה הזאת אמרה לי…
‫פניה, מה שאמרה…
‫כשאני נזכר בדברים האלה,
‫אימא שלי, שנרצחה על לא עוול הכפה,
‫ואחי, שראה את זה ממחבואו…
‫אני לא מצליח להיפטר מהמראות האלה
‫ואני לא מצליח לנשום.
‫למרות זאת,
‫שיקרתי למון־יונג.
‫אמרתי לה שאצליח להתגבר על הכול.
‫אבל…
‫מון־יונג
‫לא מאמינה שאצליח.
‫אתה סובל כשאתם יחד.
‫אבל תסבול גם אם תיפרדו.
‫אם שתי האופציות איומות,
‫לא עדיף לסבול יחד?
‫אמור לי בכנות.
‫בטח רצית להרוג את דו הוי־ג'יי ‫כשהיית לבד איתה.
‫כן, תהרוג אותי.
‫כן. ‫-אז למה לא הרגת אותה?
‫כי…
‫חשבתי על מון־יונג.
‫נכון, בדיוק.
‫זו שמענה אותך,
‫יכולה גם להיות זו שתציל אותך.
‫עמדת להתפוצץ,
‫אבל היא מנעה ממך מלהתפוצץ.
‫מה קורה פה?
‫מון־יונג, למה את מתנהגת ככה?
‫מה אתה חושב?
‫הסברתי הכול בטלפון אתמול.
‫לא אכתוב יותר.
‫טוב, בסדר.
‫אני מבין שהגיע הזמן להספיק לכתוב אגדות.
‫אז אולי נחליף ז'אנר?
‫כן, ננסה ז'אנר שיותר מתאים לאישיות שלך.
‫אולי ספר פשע או מותחן בלשי?
‫ספר אימה? רומן אומנויות לחימה מלא אקשן ‫או סיפור אהבה טרגי?
‫או…
‫אולי רומן ארוטי?
‫אני אפרוש.
‫אני לא רוצה לכתוב יותר.
‫פשוט אפרוש ואעשה מה שאני רוצה.
‫לא. אל תגידי את זה, מון־יונג.
‫אלוהים…
‫אם זה בגלל השוק בעקבות האירועים האחרונים,
‫את יכולה לקחת חופשה של שנה…
‫מר לי.
‫אין לי יותר
‫סיפורים שאני רוצה לכתוב.
‫זו הסיבה.
‫ואני אמכור את הבית הזה.
‫אז תפסיק להסתובב סביבי.
‫חזור לסיאול עם סאנג־טה.
‫אתה משוחרר.
‫לא, אין סיכוי.
‫אני אפילו לא יכול לדמיין
‫את ההוצאה בלי קו מון־יונג.
‫ובלעדייך,
‫אף חזון שלי לא יכול להתממש,
‫כך שחופש לא יועיל בכלום.
‫מון־יונג, בבקשה. אהיה טוב אלייך. ‫שני את דעתך, רק הפעם.
‫תפסיק להתבכיין.
‫כואב לי הראש כי לא ישנתי מספיק.
‫אני צריכה לישון, לכו מפה.
‫היא כנראה החליטה להפסיק לכתוב הפעם.
‫אולי נמצא סופר אחר להחתים ו…
‫את חושבת שאני בעסק ‫כדי למכור ספרים ולעשות כסף?
‫כן.
‫כתיבת אגדות
‫היא הדרך היחידה שמון־יונג מתקשרת עם העולם.
‫הדרך היחידה שהיא יכולה לדבר ולנשום.
‫אם היא כבר לא רוצה לעשות את זה, ‫סימן שהיא עומדת למות.
‫המנהל או. ‫-כן?
‫זוכר שביקשת ממני לבלות איתך קודם?
‫מה תציע הפעם?
‫אקפוץ לבקר מדי פעם.
‫בתמורה, אוכל לנטוע עץ בגינת בית החולים?
‫"עץ"?
‫בטח, למה לא?
‫איזה עץ?
‫אולי עץ אגוז או גינקו…
‫לא, אל תשתול עץ גינקו. הם מסריחים.
‫אמרתי לך!
‫תינוקת שלי.
‫כנראה היה לך סיוט.
‫ארזו וצאו.
‫אני רוצה שתעזבו היום.
‫אני צריכה רק את מאנג־טה.
‫אני כבר לא צריכה את גאנג־טה.
‫אה, כן.
‫כבר אמרת לי שאתה לא רוצה שיסתמכו עליך.
‫אז זה טוב. עכשיו, צאו מכאן.
‫את באמת
‫מתכוונת לחיות לבד?
‫חייתי לבד כל חיי.
‫אנשים כמוני לא יכולים לחיות עם אחרים.
‫עדיף להיות מבודד.
‫למה? ‫-כי כך נולדתי.
‫מון־יונג.
‫את לא יכולה להמשיך לחיות לבד.
‫למה לא?
‫כי עכשיו את יודעת
‫איזה כיף להרגיש חמימות בלב
‫ושובע בבטן.
‫אז,
‫פשוט תודי בזה.
‫להודות במה?
‫שאת סתם ילדה קטנה
‫שרוצה להיות נאהבת.
‫תפסיק עם השטויות וצאו מהבית.
‫רוצה לשמוע סיפור?
‫לא.
‫לפני זמן רב…
‫שתוק.
‫חיו שני אחים שאהבו מאוד זה את זה.
‫יום אחד, בעונת הקציר, ‫שניהם עבדו בשדה האורז.
‫האח הבכור חשש שלאחיו הקטן ייגמר האורז,
‫אז הוא לקח שק אורז בחשאי בלילה
‫והשאיר אותו מחוץ לבית אחיו הקטן.
‫באותו היום, האח הקטן לקח גם הוא שק אורז
‫והניח אותו לפני ביתו של אחיו הגדול
‫בחושבו שאחיו יזדקק לו יותר ‫כדי לפרנס את משפחתו.
‫כשהתעוררו השניים למחרת,
‫הבחינו שניהם שכמות אורז לא השתנתה.
‫שניהם חשבו שהדבר משונה.
‫אז הם עשו זאת שוב בלילה הבא, והשאירו שק
‫זה לפני דלתו של האחר.
‫וזה המשיך כך ימים.
‫את יודעת מהו הלקח של הסיפור?
‫"אחים שאוהבים מאוד זה את זה,
‫צריכים לגור יחד ‫כדי שלא ייווצר מצב שהם עובדים לשווא."
‫מצחיק, נכון?
‫איזה בדיחה.
‫איזה מין לקח זה?
‫זה רעיון של אחי.
‫את לא אוהבת
‫אותי ואת אחי?
‫אני יודע שכן.
‫נכון?
‫בואי לא נעשה משהו שיבזבז את זמננו.
‫לא אכפת לי איפה נגור.
‫אני רק רוצה שנגור יחד.
‫בסדר?
‫מון־יונג.
‫עני לי.
‫נוכל לדבר?
‫את מוכנה להפסיק להיות כל כך עקשנית?
‫צעקת עליי עכשיו?
‫לא.
‫אני חושב שהתהודה בחדר גורמת לקול שלי
‫להישמע רם יותר.
‫אצא שתוכלי לנוח, אם את עייפה.
‫נוחי.
‫למה לא?
‫סרטן. ‫-סרטן?
‫שמעת אותי. ‫-אימא'לה!
‫מאוחר מדי.
‫אמרת לה?
‫כן.
‫אבל אני חושב שרק החמרתי את המצב.
‫עשית מה שאמרתי?
‫אמרתי לה שאחים שאוהבים זה את זה
‫צריכים לחיות יחד כדי ‫שלא ייווצר מצב שהם עובדים לשווא.
‫בטח סיפרת את זה משעמם.
‫יש אנשים שמדברים מאוד משעמם.
‫גאנג־טה, אתה כזה משעמם.
‫אני הולך למות עכשיו! ‫-"אני הולך למות עכשיו!"
‫אני כל כך עצוב וכועס. ‫-"אני כל כך עצוב וכועס."
‫מת לאכול. ‫-"מת לאכול."
‫איזה מסכן אני! ‫-"איזה מסכן אני!"
‫נעוריי האומללים! ‫-"נעוריי האומללים!"
‫זה כל כך קשה.
‫שיהיה. ‫-אתה לא פופולרי
‫כי אתה כזה משעמם.
‫תכלס, "בלאקפינק" הן הכי פופולריות.
‫זו האמת.
‫למה אתה לבד? קראת למון־יונג?
‫כן, אבל היא לא ענתה.
‫היה גס רוח מצידה לא לענות.
‫היי.
‫בואי לאכול איתנו. ‫אנחנו אוכלים ביצי שליו וחביתה מגולגלת.
‫נוכל לדבר?
‫מתי אתם עוזבים?
‫קודם תאכלי.
‫לא אכלת כלום.
‫אתה מנסה להיות הטבח שלי?
‫תחזרו לבית שגרתם בו.
‫אנחנו לא יכולים. ‫-למה לא?
‫צינור המים התפוצץ.
‫מה? ‫-הבית כולו מוצף.
‫ייקח ימים לתקן את זה.
‫היי, זה אני.
‫את יכולה לדבר?
‫- משרד האחיות -
‫ג'ו־רי.
‫לא כדאי שנגיד למטופלים
‫שמנהל או עומד לפרוש?
‫נראה לי שהם יודעים.
‫"לא הכי יציב פה
‫כי אנשים עוזבים כל הזמן.
‫אם נספר להם כעת, זה עלול להסעיר אותם."
‫זה מה שאמר המנהל או.
‫לא כדאי שלפחות נארגן מסיבת פרישה?
‫זו לא פרישה מכובדת.
‫אני עוזב כי כבר איני מתאים לתפקיד.
‫נגמרה המשמרת?
‫כן.
‫בואו נלך לאכול.
‫אצטרף אחרי שאסיים שיחת טלפון.
‫מה את רוצה?
‫מון־יונג, אני מצטערת מאוד. ‫תוכלי לעשות לי טובה?
‫לא, אני לא יכולה.
‫אימא שלי חולה.
‫היא לקחה אתמול יום מחלה ‫מרוב שלא הרגישה טוב.
‫התקשרתי אליה קודם ‫והיא לא נשמעה טוב במיוחד,
‫אז אני מודאגת מאוד.
‫אני לא מצליחה לתפוס את סאנג־אין וסונג־ג'יי ‫כי הם בסמינר
‫ואני במשמרת לילה היום.
‫אז בקשי מגאנג־טה.
‫אני ממש מצטערת.
‫אבל תוכלי ללכת במקומו?
‫אני יודעת שהיא זקנה וזה,
‫אבל היא תרגיש יותר בנוח ליד אישה.
‫תוכלי לעזור? ‫-לא אוכל.
‫למה את מבקשת ממני לעזור עם אימך?
‫היי, את כאן.
‫את באמת חולה?
‫את נראית יותר נמרצת ממני.
‫בגילי תמיד חולים.
‫כואבות לי הברכיים
‫והמפרקים בזרועות וברגליים,
‫כך שאני אפילו לא יכולה לישון בלילות.
‫נאם ג'ו־רי, כלבה דו פרצופית.
‫אל תלכלכי על בתי היקרה.
‫בואי ותאכלי.
‫בבקשה.
‫שמעתי שלא אכלת ימים.
‫אז הכנתי מרק אורז צרוב במקום אורז.
‫בבקשה.
‫שבי.
‫פשוט תזרמי עם זה ותאכלי.
‫את יודעת כמה אנשים מעורבים בתכנון
‫להכניס משהו לבטנך הריקה?
‫היי, זה אני.
‫את יכולה לדבר?
‫למה? מה הפעם?
‫אתה מתחיל להדאיג אותי.
‫לא, זה לא העניין.
‫זה קצת מביך, אבל אני זקוק לעזרתך.
‫מה? "מביך"?
‫אז תקחי חצי יום חופש מחר, אימא.
‫טוב, בסדר.
‫תגידי לגאנג־טה שיסמס לי ‫רשימה של המאכלים האהובים על מון־יונג.
‫מון־יונג לא כתבה, אכלה,
‫או יצאה החוצה.
‫דאגתי מאוד שמשהו יקרה לה.
‫וואו, תודה רבה לכם.
‫אנחנו לא עושים את זה למענך.
‫אנחנו עושות את זה כי גאנג־טה ביקש.
‫אני אכין משהו
‫שאינו אוכל.
‫מה למשל?
‫היי, ג'ה־סו. זו אני, סונג־ג'יי.
‫אולי יהיה לך זמן לדבר מחר?
‫אוקיי, ביי.
‫נראה לי שהוא מחבב אותי.
‫באמת.
‫אלוהים.
‫שבי ותאכלי.
‫שבי.
‫בבקשה.
‫תאכלי.
‫שיט, זה נורא חם!
‫למה את מקללת ככה בפה היפה הזה?
‫תנשפי על זה ותאכלי לאט.
‫שלא תחטפי כוויה.
‫לא תאמיני.
‫אתמול בלילה,
‫גאנג־טה התקשר לסאנג־אין
‫וביקש את עזרתו כדי לגרום לך לאכול.
‫אני חושבת שלא היה לו נעים לבקש ממני.
‫הוא בטח לא העז לבקש שאבשל עבורך.
‫אחרי שדחה את ג'ו־רי.
‫אבל בסופו של דבר בישלת הכול.
‫בדיוק. אני טיפשה.
‫בבקשה.
‫הינה.
‫למה כולם
‫כל כך נחמדים אליי?
‫אני לא בת משפחה.
‫כי את יפה.
‫את יפה, את אוכלת יפה,
‫ונחמד שאת אוהבת את גאנג־טה בזכות מי שהוא
‫אף על פי שאין לו מה להציע.
‫וואו, אני רעב.
‫גם אני יכול לאכול?
‫זה… זה העץ של אימא?
‫כן.
‫כל פעם שנתגעגע אליה,
‫פשוט נבוא לפה.
‫הבנתי.
‫אימא… אימא.
‫זו… זו התמונה המשפחתית החדשה שלנו.
‫הבחורה באמצע היא מון־יונג. היא יפה.
‫היא… היא יפה יותר בשיער ארוך.
‫אבל גאנג־טה סיפר אותה ככה.
‫אימא.
‫אני…
‫יצאתי בסדר, נכון?
‫כן, גדלת בסדר.
‫וגם אני.
‫אימא, אני מקווה ‫שגם את תגדלי להיות עץ גדול.
‫מעכשיו,
‫אשמור טוב על סאנג־טה.
‫אימא.
‫היא… היא לא ילדה אותך כדי שתשמור עליי.
‫אתה…
‫אתה לא נולדת כדי לשמור עליי.
‫זו…
‫זו לא הסיבה שאימא ילדה אותך.
‫האחים הגדולים אמורים ‫לשמור על האחים הקטנים.
‫ולכן אני חבטתי באישה הרעה
‫מאחור.
‫הגנתי עליך כשישנת.
‫אתה צודק.
‫אתה נולדת
‫להגן עליי.
‫כן, אבל אתה כבר גדול ‫אז הגיע הזמן שתדאג לעצמך.
‫אני… אני עסוק עכשיו.
‫ביי, אימא.
‫אימא.
‫שמעת את זה?
‫חכה לי.
‫אומר לך בכנות.
‫לפעמים אני חושב שאולי הוא פסיכופת.
‫הוא מחושב מאוד ואדיש.
‫אני מסכימה.
‫אני שונאת שהוא עוטה על פניו הבעה מזויפת.
‫נכון? בחיי.
‫בנוסף לכל, הוא גם מטורף.
‫יודעת מה אמר לי בפעם האחרונה שהיה במסעדה?
‫סרנגטי.
‫את בכלל יודעת מה זה?
‫בהתחלה חשבתי שהוא מדבר על ספגטי.
‫סרנגטי זה מקום באפריקה. זה הרחק באפריקה.
‫הוא רוצה לנסוע לשם ואפילו דרכון אין לו.
‫הוא משוגע.
‫מה משוגע בזה?
‫מה?
‫מה משוגע בזה שהוא רוצה לנסוע לסרנגטי?
‫מה?
‫הבהלת אותי.
‫אלוהים.
‫הלכת לאנשהו?
‫סאנג־טה.
‫את מסריחה מאלכוהול.
‫סאנג־טה.
‫אתה מוכן לשאול את גאנג־טה
‫באיזה תירוץ הוא ישתמש מחר כדי להישאר כאן?
‫הלכתי לבית של ג'ו־רי
‫ואין בעיה בצינור המים שם.
‫על גופתי המתה.
‫יש לך משאלת מוות?
‫מה? אה, הינה. ‫את צריכה לבדוק את שיעורי הבית שלי.
‫אמרתי לך לעזוב את זה.
‫הפסקתי לכתוב אגדות.
‫אני אפסיק.
‫לא.
‫אני אפרוש.
‫את… את צריכה לבדוק את שיעורי הבית שלי ‫כדי שאוכל להיות מאייר.
‫אז… אז תבדקי לי את השיעורים.
‫אתה כל כך עקשן.
‫אם… אם את לא תכתבי, ‫אפרסם ספר עם מישהו אחר.
‫אני… אני רוצה להמשיך לצייר.
‫אתה חסר נאמנות.
‫תעבוד עם כל אחד?
‫לא… לא עם כל אחד.
‫אעבוד עם שותף אמיתי.
‫טוב, בסדר. בוא נעיף מבט.
‫הן היו דמויות חסרות פנים. נראה כמה השתפרת.
‫תעיפי… תעיפי מבט.
‫הוא נראה שמח.
‫הוא… הוא חייך ככה.
‫אחרי שהוא אמר לי שהוא אוהב מישהי.
‫הוא חייך.
‫ככה גאנג־טה נראה כשהוא מאושר.
‫תראי את זה.
‫זה…זה לא זיוף. הוא מאושר באמת.
‫גאנג־טה… גאנג־טה נראה מאושר.
‫ציירתי אותו כי ראיתי את זה בפעם הראשונה.
‫תראי. פה.
‫זו הבעה מאושרת.
‫למה את בוכה?
‫כי זה יפהפה.
‫זה כל כך יפה.
‫את רוצה את זה?
‫כן.
‫אני רוצה את זה.
‫אני יכולה לקבל את זה?
‫בבקשה. קחי אותו.
‫אני ממש רוצה לפרסם ספר אגדות.
‫אני רוצה לקחת את הספר להראות לאימא שלי.
‫אני רוצה להראות לה שאני מאייר עכשיו.
‫אימא שלך?
‫כן, שתלנו עץ לזכרה ‫בבית החולים הפסיכיאטרי או־קיי.
‫העץ של אימא שלי.
‫אני מצטערת.
‫אני מצטערת כל כך.
‫אני
‫עקבתי אחרייך.
‫התחביב שלך הוא לחטוף אנשים.
‫התחביב שלי הוא לעקוב אחרי אנשים.
‫אתה חושב שזה מצחיק?
‫אולי אני לא מצחיק.
‫אבל אני רוצה להרשים אותך.
‫אני אמשיך לנסות.
‫אעשה מה שאוכל
‫להתגבר על מה שקרה
‫ולהתמודד עם זה.
‫אז בבקשה,
‫תפסיקי להדוף אותי.
‫תרשי לי להישאר לצידך.
‫בבקשה?
‫ומה עם זה?
‫איך תפצי על זה?
‫אני מצטערת
‫שנפצעת בגללי.
‫אני אוהב אותך!
‫אני אוהב אותך, מון־יונג.
‫אני אוהב אותך!
‫אמרתי שאני אוהב אותך!
‫אני אוהב אותך כל כך!
‫אמרתי שאני אוהב אותך! למה את הולכת?
‫היי!
‫אני אוהב אותך!
‫מון־יונג!
‫חכי.
‫אני אוהב אותך.
‫לא צריך לאשפז אותו? ‫-אני אוהב אותך! את מוכנה לעצור?
‫מר מון השתנה כל כך.
‫אהבה משנה אנשים.
‫כוח האהבה.
‫מון־יונג.
‫אני אוהב אותך.
‫זה לא מספיק? משהו אחר קרה?
‫את מוכנה להגיד משהו?
‫אם תגיד שאתה אוהב אותי עוד פעם, אני עלולה…
‫מה את עלולה?
‫לעשות את זה?
‫אני רוצה להיות מאייר אמיתי.
‫אמיתי.
‫לא. אסור לך לראות.
‫צא. ‫-למה אני מוקצה?
‫הם מוציאים ספר אגדות ביחד
‫אז אני מוקצה.
‫כמה זמן הם יישארו איתך, לדעתך?
‫לעולם לא תצליחי למחוק אותי.
‫זהו ספרי האחרון.
‫אתה יכול לזרוק אותו או לפרסם אותו.
‫החלטה שלך.
‫אני מקווה מאוד שנגמר הכאב.
‫אני מצטערת.