EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Jag borde gå… Nu…
Det här är så konstigt.
Fröken Ko Mun-yeong bad mig komma över med dig,
men hon är inte här.
Mun-yeong?
Mun-yeong…
Jag undrar om hon och Gang-tae har blivit sams än.
Har de blivit sams…
Jag måste alltså ändra min plan.
Det vore roligare att få både dig och Mun-yeong att somna tillsammans.
Jag antar att de kysstes…
Jösses, du är så söt.
Rör inte det. Rör inte mitt hår!
Rör inte mitt hår.
Rör inte… Rör inte mitt hår.
Jösses.
Vad ska jag göra…
Jösses.
MIN BROR
SANG-TAE
-Sang-tae, var är du… -Herr Moon.
Du letar alltid efter din bror.
Sang-tae.
Sang-tae!
Var kan jag träffa dig?
Det förbannade slottet.
KAPITEL 15 EN BERÄTTELSE OM TVÅ BRÖDER
Sang-tae.
Sang-tae!
Sang-tae.
Varför tittar du på mig så där?
Du ser ut som om du vill slita mig i stycken.
Jag gillar det.
Vad gjorde du mot Sang-tae?
Oroa dig inte. Jag dödade honom inte.
Jag gav honom lugnande, så han vaknar snart.
Men det är synd.
Mun-yeong borde också ha varit här.
Jag ville verkligen se vem av dem du skulle välja.
-Gömde du henne nånstans? -Varför gör du det här?
Varför gör du så här mot oss?
För att du förstörde min dotter.
-Va? -Hon var mitt mest perfekta konstverk,
men hon har förändrats på grund av dig.
Är din dotter…
…ett konstverk för dig?
Vi är inte alls lika, eller hur?
Jag opererade mig för att inte se ut som hon,
men hon fick sina ansiktsdrag av mig.
Ansiktet och kroppen. Hennes hår och till och med hennes själ.
Jag formade henne. Jag skapade henne. Hon är mitt konstverk.
Mun-yeong tillhör inte dig.
Hon är en person, inte ett konstverk.
Hon är en människa!
Jäklar.
Hon lyssnar inte på mig på grund av dig!
Alla misslyckanden måste bort.
Jag vill inte göra det
på grund av allt mitt hårda arbete.
Jag ger dig en chans istället.
Ta din bror och fly långt bort.
Så långt bort du kan komma från Mun-yeong.
Nej.
Det gör jag aldrig.
Jag visste att du skulle säga det.
Då har du ett annat alternativ.
Döda mig.
Om du dödar mig får du din hämnd.
Och när Mun-yeong ser
att du dödade mig får hon tillbaka sitt gamla jag.
Då kommer ni aldrig ur ert olycksaliga förhållande.
Så,
det här var slutet
som du ville ha?
Korrekt!
Alla blir glada!
Ett lyckligt slut för alla.
Ge upp.
Va?
Det galna slutet du drömmer om
kommer aldrig.
-För jag kommer aldrig… -Jösses.
…ge upp på Mun-yeong.
Trots att din mamma dog på grund av Mun-yeong?
Vill du höra historien? Den är väldigt intressant.
Det var här jag träffade din mamma för första gången.
MORDET PÅ HÄXAN FRÅN VÄST
Ursäkta mig.
Hej.
Arbetsförmedlingen skickade hit mig för jobbet…
Okej, gör jobbet då.
Ja, frun.
Tack.
Vad gör du där borta?
En fågel med en bruten vinge kan ändå inte flyga.
Va?
Jag borde väl döda den?
Hon sa att eftersom fågeln inte kan flyga
är det bättre att döda den.
Jag är stolt över henne.
Tja…
Det finns ett sjukhus som min äldste son åker till.
Ursäkta mig.
Ja, frun?
Tack för ditt hårda arbete.
Okej.
Mamma…
Är det allt?
Var det därför…
…du dödade henne?
På grund av
vad hon sa?
Var det därför du dödade min mamma?
Hon pratade som om min dotter var en galning.
Hur vågar hon?
Ja, döda mig.
Bli aldrig…
Bli aldrig svag.
Men du vet,
hon är…
…fortfarande min mamma.
Jösses, vilken fegis du är.
Det är därför jag inte gillar svaga människor.
Men Mun-yeong och jag är inte som ni.
Fattar du?
Sluta snacka skit.
Där är du.
Att förneka det är meningslöst
för att du och jag delar samma blod.
Nej.
Jag är inte ett monster som du!
Även om fjärilen dyker upp,
döda den inte.
Det borde du inte göra.
Du
lovade mig.
Att du inte skulle göra det här.
Du.
Vad är det för fel på dig?
Vakna.
Moon Gang-tae.
Moon Gang-tae, vakna.
Moon Gang-tae!
Trodde du att du skulle kunna fly genom att klippa ditt hår?
Vakna.
Vakna, Moon Gang-tae…
Jag sa ju det!
Du borde ha lyssnat på mamma.
Min dotter, min älskling.
Min älskling.
Skada inte min bror och syster.
Skada inte min bror och syster!
VÄRLDENS BÄSTA SAGOR
Jösses, tack.
POLIS
Jösses.
Det ser ut som om nån slog dig hårt i huvudet.
Bli inte för uppspelt. Jag vann.
De två kan inte vara tillsammans.
Det såg jag till.
Det vet vi inte än.
Du har fel.
Människor
är för svaga.
Det är därför de lider, precis som dina patienter.
Haeng-ja.
Folk håller ihop för att de är svaga.
Vi lutar oss mot varandra så här.
Det är det som gör oss mänskliga.
Kommer du nånsin att bli människa?
Nu går vi.
Vad har du gjort med Park Ok-ran?
Åh, den där kvinnan.
Hon var en fantastisk skådespelerska.
Gå i korridoren i gryningen
och sjung "Åh, min älskling, Clementine."
Besök Do Hui-jaes slott på natten
och gratulera Mun-yeong på födelsedagen.
"Ja må hon leva."
Gå till kontoret
och lämna kuvertet med fjärilen på bordet.
MORDET PÅ HÄXAN FRÅN VÄST 9
Fröken Park Ok-ran.
Föreställningen är över, så hon borde lämna scenen.
Hon kanske spelar på nån annan scen.
Det är på tiden att du lämnar scenen.
Åk, är du snäll.
Sover han verkligen bara?
Han vaknar väl?
Varför?
Om han aldrig vaknar,
tänker du ta ditt eget liv som Romeo gjorde?
Kommer han kanske aldrig vakna?
Han svimmade av höga doser Ativan.
Men jag har gett honom vätska, så han vaknar om några timmar.
Oroa dig inte för mycket.
Är han okej? Är min lillebror okej?
Ja. Han sover bara, så oroa dig inte för mycket.
Sjuksköterskan är hemsk. Hon är hemsk.
Hon försökte skada mina syskon och ljög för mig.
Hon försökte till och med röra vid mitt bakhuvud.
Jag är glad att du lärde henne en läxa.
Du räddade deras liv, Sang-tae.
Jag är verkligen stolt över dig.
Jag räddade dem. Jag gjorde det.
Jag räddade dem. Det stämmer. Jag räddade deras liv.
Du råkar illa ut…
…på grund av mig varenda gång.
Förlåt.
Att förneka det är meningslöst
för att du och jag delar samma blod.
Om du stannar hos mig…
…blir ditt liv eländigt.
Förlåt.
-Svara, snälla. -Numret du har ringt är inte…
Jösses, det här gör mig galen.
Varför svarar ingen? Tänk om nåt hemskt har hänt?
Fan också. Det här gör mig galen.
Du är här för förhör. Vad är det för attityd?
Jag är verkligen ledsen.
Nån jag känner är i en nödsituation just nu.
Ursäkta mig ett ögonblick.
Ska du säga.
Du har inte råd att oroa dig för nån annan nu.
Du korsade linjen och gjorde en olaglig U-sväng.
När du blev tillsagd att stanna
körde du nästan på en hjort!
Jösses, allvarligt!
Vem bryr sig om den jäkla hjorten nu?
Nån kan dö!
-Herr Lee! -Hej, Seung-jae.
Vad hände?
Ju-ri.
Du gjorde en olaglig U-sväng, körde över fartgränsen,
rymde och dödade nästan en hjort?
Det låter som en NIS-agent i en intensiv biljakt.
Vad gjorde du alldeles själv?
Det angår inte dig.
Ju-ri, låt mig prata med dig.
Är Gang-tae och Mun-yeong verkligen okej?
Är du säker?
Ja, Jae-su ringde
och sa att de mådde bra. Han sa åt mig att inte oroa mig.
Vad händer?
Ju-ri.
För vissa är det svårt att leva ett normalt liv.
Det känns som om nån elak Gud har skickat olycka till dem.
Jag tycker synd om dem och det gör mig ledsen
och rasande.
Regeln om det totala antalet otur.
Jag har hört att vi alla har en bestämd mängd lycka och otur.
Om deras liv har varit fyllt av otur hittills
betyder det att bara lycka väntar dem.
Jag hoppas verkligen det.
Usch, vad töntigt.
Jag blir äcklad.
När jag vaknade
såg jag den elaka sjuksköterskan ta Mun-yeong i håret
och försökte hugga Gang-tae med pennan…
-Hon försökte hugga honom. Du blev arg… -Ja, så…
…och slog henne i bakhuvudet med boken.
Sammanfattningsvis så räddade Sang-tae Mun-yeong och Gang-taes liv.
Jag har hört historien åtta gånger, så jag har memorerat den.
Visst. Du är väl stolt över mig?
Är du stolt över mig?
Självklart är jag det.
Du äger. Du är bäst.
-Du är bäst. -Den bästa! Jag är bäst!
Jag skyndade mig hit för att jag var orolig.
Är han Törnrosa eller? När kommer han att vakna?
-En kyss! -Va?
Bara prinsens kyss kan väcka Törnrosa.
Just det, en kyss.
-Så bakifrån slog jag till… -Mitt i prick!
Sov du gott?
Ja.
Jag tror att jag sov för länge.
Jag hade en väldigt lång dröm.
Det var en hemsk mardröm.
Det var ingen dröm.
Kom ner.
Vi måste prata.
Förstår du nu?
Det hände faktiskt här.
För bara några timmar sen.
Vakna, Moon Gang-tae. Vakna!
Allt är över nu.
Vi lever,
och min mamma…
Den där kvinnan blev gripen.
Sanningen kommer snart att avslöjas.
Var snäll och gå.
Lämna det här stället.
Som du sa, jag är ingen tom burk.
Jag har också känslor,
så jag glömmer aldrig
de hemska saker du och Sang-tae fick uppleva här på grund av mig.
De stannar hos mig för evigt.
Och du kommer förmodligen
må dåligt varje gång du ser mig.
Vi kommer inte glömma det.
Vi kommer över det.
Du sa att det är
det enda sättet vi kan bli
riktiga vuxna vars själar kan växa.
Vi borde bara…
Vi ser det som en mardröm.
Jag kan göra det.
Sluta låtsas.
Sluta låtsas att det inte gör ont.
Sluta låtsas att du är okej.
Låtsas vara okej…
Du ska göra det
framför mig. Inte bara Sang-tae.
Och att se det maskerade ansiktet
kommer få mig att tassa på tå runt dig.
Det kommer att kväva mig.
Jag kommer att plågas.
Jag vill inte leva så.
Det är därför jag ber dig att gå.
Flytta ut i morgon med Sang-tae.
Mun-yeong.
Menar du verkligen det?
Ja.
Jag vill bara bo ensam.
Som jag brukade.
Du gjorde bra ifrån dig, Mun-yeong.
Du var duktig.
Varför ser ni så trötta ut?
Sov ni inte i natt?
-Jag var tvungen att tänka på… -Nåt hände i går kväll.
Kan det vara så
att fröken Ko och herr Moon grälade i går kväll?
Du hamnade på polisstationen i går, herr Lee.
Och Jae-su, du stängde restaurangen tidigt
och skyndande dig till fröken Kos studio.
Betyder inte det att nåt galet hände där?
-Stämmer det? -Är det sant?
Nej, inte alls.
De började gräla, men…
De försonades snabbt.
Mun-yeong har inte bara ett dåligt humör, hon är också väldigt kräsen.
Hon är svår att behaga.
Herr Moon måste ha det tufft.
Du känner honom uppenbarligen inte så bra.
Han är som en niosvansad räv.
Han är bra på att ta kontroll
genom att charma personen.
Be fröken Ko vara försiktig, för räven kanske äter hennes lever.
-Visst, självklart. -Okej?
Det låter som att de är ämnade för varandra.
Soppan blir kall. Ät upp.
-Okej. -Okej.
Jag tror att de ljuger.
Sang-tae.
Är du okej?
Har du… Har du sovit tillräckligt?
Din hand, då? Har det slutat blöda?
Gör det inte ont längre?
Det gör ont.
Det gör så ont att
det känns som att jag dör.
Åh, nej. Då måste du till sjukhuset. Sjukhuset.
Tack.
Tack för att du räddade
oss alla.
Men…
varför gjorde hon det?
Chefssköterskan var snäll.
Varför gjorde hon nåt så hemskt?
Den kvinnan
var en hemsk person
som bara var låtsades vara snäll.
Hon sa
att hon avskydde tanken på att andra skulle bli lyckliga.
Mordet på häxan från väst.
Det finns en sån historia i den boken.
Den kvinnliga seriemördaren som dödar lyckliga människor.
Det är häxan från väst.
Har du också läst den boken?
Ja. Nån lämnade boken på sjukhuset, så jag läste den.
Men inte hela. Bara fram till sidan 63.
Men den är så tråkig. Verkligen tråkig.
Jag förstår.
Det är en tråkig bok, så läs den inte.
Är sjuksköterskan lika hemsk som häxan från väst?
Ja.
Men hon gav mig Doolys mamma som en gåva.
Så…
vad gör jag med Doolys mamma nu?
Jag slänger den på vägen ut.
Okej, släng den.
Nej, släng den inte.
Varför inte? En hemsk person gav den till dig. Vi kastar ut den.
Nej, Doolys mamma gjorde inget fel.
Personen som gav den till mig är hemsk,
men det är inte Doolys mamma.
Hon gjorde inget fel. Släng inte henne. Det tillåter jag inte.
Du har rätt.
Hon gjorde inget fel.
Hon är inte den elaka.
Jag tänker inte… Jag tänker inte kasta ut dig.
Du måste ha varit rädd.
Förlåt. Jag ska inte kasta ut dig. Inte en chans. Det kommer inte hända.
Är du uppe?
Jag gjorde lite soppa,
så ät den när du blir hungrig.
Jag åker till sjukhuset.
Sang-tae.
Om Mun-yeong…
…vill att vi flyttar, vad gör du då?
Vi är en familj, så vi borde bo ihop.
Men om hon säger åt oss att flytta?
Vi kan flytta ut.
Men vi borde ta med Mun-yeong.
Varför då?
Hon blir ensam om vi flyttar.
Om hon lämnas ensam…
…blir hon uttråkad.
Hon säger alltid att hon är uttråkad och ber mig leka med henne.
Men tänk om
hon säger att bara vi två ska flytta ut?
Över min döda kropp.
Vi säger bara: "Över min döda kropp." Då vinner vi.
Över min döda kropp! Vi kommer att vinna.
Över min döda kropp. Vi flyttar inte.
Över min döda kropp. Vi ska ingenstans.
Över min döda kropp. Vi flyttar inte.
Över min döda kropp!
AVSKEDSANSÖKAN
Varför?
Flyr du igen till ett annat sjukhus?
Nej.
Jag vill ta det lugnt nu.
Jag antar att vi tänkte samma sak.
Jag ska säga upp mig så att jag kan göra vad jag vill.
Ska vi umgås?
Jag har redan nån att umgås med.
Kan du åtminstone låtsas att du är kluven?
Ska du
säga upp dig på grund av det som hände?
Som direktör borde jag ta ansvar för det som hände.
Jag visste inte vad som pågick mitt framför näsan på mig,
så jag tror inte att jag kan fortsätta studera hjärnan.
Så…
…se det här som sista gången.
Får jag en stund med dig?
Visst.
Berätta vad du har på hjärtat.
Där är du ju.
Du borde äta nåt.
Gang-tae gjorde äggsoppa. Den är jättegod.
Men jag… Jag föredrar riset, så det var det jag åt.
Just det. Är ditt huvud okej?
Jag såg den onda kvinnan ta tag i ditt hår i går.
Har du tappat mycket hår?
Hon ville inte att du skulle vara lycklig.
Hon är ond. Så ond.
Just det, jag måste visa dig min läxa.
Jag har ritat så många ansiktsuttryck.
Vill du se?
-Sang-tae. -Ja?
Den där läxan…
Du behöver inte göra den.
Va?
Vi publicerar inte boken.
Va? Varför… Varför inte? Varför kan vi inte publicera den?
För jag vill inte.
Och när Gang-tae är tillbaka från sjukhuset
vill jag att ni flyttar ut.
Jag avslutar vårt kontrakt.
Om du… Om du avslutar kontraktet
blir straffet tre gånger högre.
Jag betalar vad du vill.
Flytta ut innan dagens slut.
Över min döda kropp.
Över min döda kropp. Jag bryr mig inte.
Över min döda kropp. Jag bryr mig inte om vad du säger.
Över min döda kropp!
Över min döda kropp. Jag ska vinna.
Nej, jag flyttar inte. Över min döda kropp!
Ärligt talat…
…vet jag inte om jag klarar det.
Do Hui-jae…
Det hon sa till mig,
hennes ansikte och det hon gjorde…
När jag tänker på det,
min mamma, som dödades med orätt,
och min bror, som såg det när han gömde sig…
Jag kan inte sluta tänka på det…
…och jag kan inte andas.
Trots det
ljög jag för Mun-yeong.
Jag sa att jag kunde övervinna allt.
Men…
…Mun-yeong
går inte på det.
Att vara tillsammans plågar dig.
Men om ni gör slut gör det lika ont.
Om båda alternativen känns som döden,
vore det inte bättre att lida tillsammans?
Var ärlig mot mig.
Du ville säkert döda Do Hui-jae när du var ensam med henne.
Ja, döda mig.
-Ja. -Varför dödade du henne inte då?
För att
jag tänkte på Mun-yeong.
Precis.
Den som plågar dig
kan också vara den som räddar dig.
Du höll på att explodera,
men hon hindrade dig från att explodera.
Vad är allt det här?
Mun-yeong, varför är du så här?
Vad tror du?
Jag berättade allt i går.
Jag tänker inte skriva mer.
Okej då.
Det är på tiden att du tröttnar på att skriva sagor.
Vi kan väl byta genre?
Ja, vi provar en genre som passar din personlighet bättre.
En kriminalroman eller en thriller?
En skräckroman? En kampsportsfiktion eller en tragisk kärlekshistoria?
Eller…
Vad sägs om en erotisk roman?
Jag lägger av.
Jag vill inte skriva längre.
Jag ska sluta skriva och göra det jag vill.
Nej. Säg inte så, Mun-yeong.
Jösses…
Om det beror på chocken från den senaste tidens händelser
kan du ta ett år ledigt och…
Herr Lee.
Det finns
inga fler historier jag vill skriva.
Det är därför.
Och jag ska sälja det här huset.
Så sluta vara på mig.
Åk tillbaka till Seoul med Seung-jae.
Du är fri nu.
Nej, inte en chans.
Jag kan inte ens föreställa mig
SangSangESang Bokförlag utan Ko Mun-yeong.
Och utan dig
kommer inga av mina visioner besannas,
så den friheten är helt värdelös.
Mun-yeong, snälla. Jag ska vara snäll mot dig. Ändra dig den här gången.
Sluta gnälla.
Jag har huvudvärk, för jag har knappt sovit.
Jag måste sova, så försvinn.
Hon har bestämt sig för att sluta skriva den här gången.
Vi kan väl hitta en annan författare…
Tror du jag gör det här för att sälja böcker och tjäna pengar?
Ja.
Att skriva sagor
är det enda sättet Mun-yeong kan kommunicera med världen.
Det är enda sättet hon kan prata och andas på.
Om hon inte vill göra det längre så kommer hon bara att dö.
-Direktör O. -Ja?
Du vet att du bad mig umgås med dig tidigare?
Vad tänker du föreslå nu?
Jag kan komma förbi ibland.
I gengäld, kan jag få plantera ett träd i sjukhusträdgården?
"Ett träd"?
Visst. Varför inte?
Vad för slags träd?
Det kan vara ett valnötsträd eller en ginkgo.
Nej, inget ginkgoträd. De stinker.
Jag sa ju det!
Min älskling.
Det verkade som att du drömde en mardröm.
Packa ihop och ge dig av.
Jag vill att du ger dig av i dag.
Jag behöver bara Mang-tae.
Jag behöver inte Gang-tae längre.
Just det.
Du har redan sagt att du inte vill att nån ska förlita sig på dig.
Det är bra. Ge dig av nu.
Ska du…
…verkligen leva ensam?
Jag har levt ensam hela livet.
Människor som jag kan inte leva med andra.
Det är bättre att vara isolerad.
-Varför? -För det var så jag föddes.
Mun-yeong.
Du kan inte leva ensam längre.
Varför inte?
För nu vet du hur det känns
att känna sig varm i hjärtat
och mätt i magen.
Så…
erkänn det bara.
Erkänn vad?
Att du bara är ett litet barn
som vill bli älskat.
Sluta prata strunt och flytta ut.
Ska jag berätta en historia?
Nej.
För längesedan…
Håll käften.
Det var två stackars bröder som brydde sig om varandra.
En dag var det skördesäsong, så båda skördade ris.
Storebror var rädd att hans lillebror skulle få slut på ris,
så han bar i hemlighet en säck ris på natten
och lämnade den utanför sin lillebrors hus.
Samma dag bar lillebror också en säck ris
och ställde den framför sin storebrors hus
i tron att hans storebror kanske behövde mer till sin stora familj.
När de vaknade nästa dag
märkte de att de hade lika mycket ris som förut.
De två bröderna tyckte att det var konstigt.
De gjorde samma sak igen och lämnade en säck ris
framför varandras hus.
Och det fortsatte i flera dagar.
Vet du vad sensmoralen är?
"Syskon som bryr sig om varandra
ska bo ihop så att de inte utför meningslöst arbete."
Visst är den rolig?
Vilket skämt.
Vad är det för moral?
Min bror kom på den.
Gillar du inte…
…mig och min bror?
Jag vet att du gör det.
Eller hur?
Vi slösar inte bort vår tid.
Jag bryr mig inte om var vi bor.
Jag vill bara att vi ska bo ihop.
Okej?
Mun-yeong.
Svara mig.
Kan vi prata?
Kan du sluta vara så envis?
Skrek du åt mig?
Nej.
Min röst låter högre
i det här rummet.
Du får vila om du är trött.
Vila lite.
Varför inte?
-Cancer. -Cancer?
-Du hörde mig. -Jösses!
Det är för sent.
Har du berättat för henne?
Ja.
Men jag gjorde det bara värre.
Följde du mina instruktioner?
Jag sa att syskon som bryr sig om varandra
ska bo ihop så att de inte utför meningslöst arbete.
Du fick den säkert att låta tråkig.
Vissa har en förmåga att få saker att låta tråkiga.
Gang-tae, du är så tråkig.
-Jag kommer att dö nu! -"Jag kommer att dö nu!
-Jag känner så mycket ilska och ånger. -Jag känner så mycket ilska och ånger.
-Det finns så mycket jag vill äta. -Det finns så mycket jag vill äta.
-Jag tycker synd om mig själv! -Jag tycker synd om mig själv!
-Min ömkliga ungdom!" -Min ömkliga ungdom!
Jösses, det här är så svårt.
-Strunt samma. -Du är inte populär,
för du är så tråkig.
Låt oss vara ärliga. BLACKPINK är mest populära.
Låt oss vara ärliga om det.
Varför är du ensam? Sa du till Mun-yeong?
Ja, men hon svarade inte.
Det var oförskämt av henne att inte svara.
Hej.
Kom och ät med oss. Vi har vaktelägg och omelett…
Kan vi prata?
När tänker ni ge er av?
Du borde äta först.
Du har inte ätit nåt.
Försöker du vara en inneboende kock?
Flytta hem till er igen.
-Det kan vi inte -Varför inte?
Vattenröret sprack.
-Va? -Hela stället är översvämmat.
Det tar flera dagar att fixa.
Hej, det är jag.
Kan du prata nu?
SJUKSKÖTERSKEEXPEDITION
Ju-ri.
Borde vi inte berätta för patienterna
att direktör O ska gå i pension?
Jag tror att de redan vet.
"Det är inte stabilt här,
för folk slutar hela tiden.
Om vi säger det nu blir patienterna upprörda."
Det är vad direktör O sa.
Borde vi inte planera en pensionsceremoni?
Jösses, det är ingen hedervärd pensionering.
Jag slutar för att jag inte är kvalificerad längre.
Ni är väl klara med ert skift?
Ja.
Nu går vi och äter.
Jag ska ringa ett samtal först.
Vad vill du?
Mun-yeong, jag är ledsen, men kan du göra mig en tjänst?
Nej, det kan jag inte.
Min mamma är sjuk.
Hon tog ledigt för att hon är sjuk.
Jag ringde henne tidigare, och hon lät inte så bra,
så jag är orolig för henne.
Jag får inte tag på Sang-in och Seung-jae, för de gick på ett seminarium,
-och jag har nattskiftet i dag. -Fråga Gang-tae då.
Jag är verkligen ledsen.
Men kan du gå istället?
Jag vet att hon är gammal,
men hon känner sig mer bekväm med en kvinna.
-Kan du hjälpa mig? -Nej, det kan jag inte.
Varför ber du mig att ta hand om din mamma?
Du är här.
Är du verkligen sjuk?
Du verkar ha mer energi än jag.
I min ålder är man alltid sjuk.
Mina knän värker
och lederna i armar och ben,
så jag kan inte ens sova. Jösses.
Nam Ju-ri, den falska slynan.
Tala inte illa om min älskade dotter.
Kom och ät nu.
Här.
Du har visst inte ätit på flera dagar.
Så jag lagade bränd rissoppa istället för ris.
Här.
Sätt dig.
Ät nu bara.
Vet du hur många som var inblandade i planeringen
så att vi kunde fylla din tomma mage?
Hej, det är jag.
Kan du prata nu?
Varför? Vad är det nu?
Du börjar skrämma mig.
Nej, det är inte det.
Det är lite pinsamt, men jag behöver din hjälp.
Va? "Pinsamt"?
Då borde du ta ledigt i morgon, mamma.
Okej, visst.
Be Gang-tae att skicka en lista på Mun-yeongs favoritmat via sms.
Mun-yeong har inte skrivit, ätit
eller gått ut.
Jag var så orolig att nåt skulle hända henne.
Jösses, tack för er hjälp.
Herregud. Vi gör inte det här för dig.
Vi gör det för att Gang-tae frågade.
Då förbereder jag nåt annat
än mat.
Som vad?
Hej, Jae-su. Det är jag, Seung-jae.
Har du tid att prata i morgon?
Okej, hej då.
Jag tror att han gillar mig.
Jag menar allvar.
Herregud.
Sätt dig och ät.
Sätt dig.
Så där.
Ät upp.
Fan, vad varmt det är!
Varför svär du så där med din dyrbara mun?
Blås på den och ät långsamt.
Du vill inte bränna din mun.
Du kommer inte att tro det.
I går kväll
ringde Gang-tae Sang-in
och bad om hjälp för att få dig att äta nåt.
Han hade säkert dåligt samvete för att han ringde mig.
Han vågade nog inte be mig laga mat åt dig
efter att han avvisade Ju-ri.
Men du lagade till slut allt.
Precis. Jag är så dum.
Här.
Så där.
Varför är alla…
…så snälla mot mig?
Jag är inte er familj.
För att du är söt.
Du är söt, du äter bra,
och det är fint att du gillar Gang-tae för den han är
trots att han inte har nåt att erbjuda.
Jösses, jag är hungrig.
Kan jag också få lite mat?
Är det här mammas träd?
Ja.
När vi saknar henne
kan vi bara komma hit.
Jag förstår.
Mamma.
Det här är vårt nya familjefoto.
Tjejen i mitten är Mun-yeong. Hon är söt.
Hon ser bättre ut med långt hår.
Men Gang-tae klippte henne såhär.
Mamma.
Jag
växte väl upp bra?
Ja, du växte upp bra.
Jag med.
Mamma, jag hoppas att du också växer till ett stort träd.
Från och med nu
ska jag ta väl hand om Sang-tae,
mamma.
Hon fick inte dig för att du skulle ta hand om mig.
Du…
Du är inte född till att ta hand om mig.
Det var…
Det var inte därför mamma födde dig.
Äldre bröder ska ta hand om yngre bröder.
Och det var därför jag slog den där onda kvinnan
i bakhuvudet.
Jag skyddade dig när du sov.
Du har rätt.
Du föddes
för att skydda mig.
Ja, men du är vuxen nu, så du måste ta hand om dig själv.
Jag är upptagen nu.
Hej då, mamma.
Mamma.
Hörde du det där?
Vänta på mig.
Jag ska vara ärlig.
Ibland tror jag att han är en psykopat.
Han är för kallhjärtad och likgiltig.
Jag håller med.
Jag avskyr hur han låtsas ibland.
Eller hur? Jösses.
Dessutom är han också galen.
Vet du vad han sa till mig förra gången?
Serengeti.
Vet du ens var det är?
Först trodde jag att han pratade om spagetti.
Serengeti ligger i Afrika.
Han ville åka dit när han inte ens har ett pass.
Han är galen.
Varför är det galet?
Va?
Varför är det galet att han vill han åka till Serengeti?
Varför?
Jösses, du skrämde mig.
Herregud.
Har du varit nånstans?
Sang-tae.
Du stinker alkohol.
Sang-tae.
Kan du fråga Gang-tae
vilken ursäkt han ska använda i morgon för att stanna här?
Jag åkte till Ju-ris hus,
och deras vattenrör var okej.
Över min döda kropp.
Vill du dö?
Va? Här. Du måste kolla min läxa.
Jag sa åt dig att inte bry dig om det.
Jag ska sluta skriva sagor.
Jag ska sluta.
Nej.
Jag ska gå i pension.
Du måste kolla mina läxor så att jag kan bli illustratör.
Så… kolla min läxa.
Jösses, du är så envis.
Om du inte skriver så publicerar jag en bok med nån annan.
Jag vill fortsätta rita.
Jösses, du är inte lojal.
Ska du bara jobba med vem som helst?
Nej, inte vem som helst.
Jag ska jobba med en riktig partner.
Okej då. Vi tar en titt.
De brukade vara streckgubbar. Vi ska se hur mycket du har förbättrats.
Ta… Ta en titt.
Han ser glad ut.
Han log så här
efter att han sa att han gillar nån.
Han log.
Det är så här Gang-tae ser ut när han är lycklig.
Titta här.
Det är inte fejk. Han är jätteglad.
Gang-tae ser glad ut.
Jag ritade honom för att jag såg det för första gången.
Titta. Här.
Det är ett glatt uttryck.
Varför gråter du?
För att den är vacker.
Den är så vacker.
Vill du ha den?
Ja.
Jag vill ha den.
Kan jag få den?
Här. Du får den.
Jag vill verkligen publicera en sagobok.
Jag vill ta min bok och visa den för mamma.
Jag vill berätta att jag är illustratör nu.
Din mamma?
Ja, vi planterade ett träd för henne på OK Psykiatriska sjukhus.
Min mammas träd.
Förlåt.
Jag är så ledsen.
Jag
följde efter dig.
Din hobby är att kidnappa folk.
Min hobby är att förfölja folk.
Tycker du att det är roligt?
Jag kanske inte är rolig.
Men jag vill imponera på dig.
Jag fortsätter att försöka.
Jag ska göra allt jag kan
för att komma över det som hände
och hantera det.
Så snälla,
sluta stöta bort mig.
Låt mig stå vid din sida.
Snälla?
Det här då?
Hur ska du kompensera för det här?
Jag är ledsen
att du blev skadad på grund av mig.
Jag älskar dig!
Jag älskar dig, Mun-yeong.
Jag älskar dig!
Jag älskar dig, sa jag!
Jag älskar dig så mycket!
Jag sa att jag älskar dig! Varför går du?
Hallå!
Jag älskar dig!
Mun-yeong!
Vänta…
Mun-yeong, jag älskar dig.
-Borde han inte läggas in? -Jag älskar dig! Kan du stanna?
Herr Moon har förändrats så mycket.
Kärlek förändrar människor.
Kärlekens kraft.
Mun-yeong.
Jag älskar dig.
Är det inte det? Är det nåt annat?
Kan du säga nåt?
Om du säger att du älskar mig en gång till kanske jag…
Vadå?
Gör så här?
Jag vill bli en riktig illustratör.
En riktig.
Nej. Du får inte titta.
-Försvinn. -Varför är jag utanför?
De publicerar en saga ihop,
så jag har blivit utfryst.
Hur länge tror du att de stannar hos dig?
Du kommer aldrig kunna radera mig.
Det här är mitt sista manus.
Du kan kassera det eller publicera det.
Det är upp till dig.
Jag hoppas att du inte har ont längre.
Förlåt.