EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Mun-yeong.
Jag älskar dig.
Är det inte det? Är det nåt annat?
Kan du säga nåt?
Om du säger att du älskar mig en gång till kanske jag…
Vadå?
Gör så här?
Jösses, den jäkla hjorten.
Håll käften, din dumma hjort!
Jag älskar dig.
SISTA KAPITLET HITTA DET RÄTTA ANSIKTET
"Memorandum.
Jag, Lee Sang-in, vd för SangSangESang,
-ska göra mitt bästa -ska göra mitt bästa
-för att publicera -för att publicera
-Moon Sang-taes -Moon Sang-taes
-sagobok. Lee Sang-in." -sagobok.
Hans handstil är hemsk.
Sang-tae.
MEMORANDUM
Tänk att du fick honom att skriva ett memorandum.
Du är fantastisk, Sang-tae.
Men väntade du här för att visa mig det här?
-Nej. -Saknade du mig då?
-Du, chefen. -Va?
Jag vill säga upp mig.
-Va? -Jag vill sluta jobba för dig.
Helt plötsligt?
Folk slutar alltid plötsligt.
Jag är ledsen.
Varför?
Är det för att du vill få mer betalt?
Okej då. Jag höjer din timlön med 500 won…
Nej, du får 1 000 won till.
Jag vill vara illustratör, inte deltidsanställd.
Va?
Jag vill bli en riktig illustratör.
En riktig.
Nej.
Nej, det kan du inte.
Det är alldeles för plötsligt.
Jag accepterar det inte.
Sang-tae, om du måste sluta, hitta en ersättare.
Men det måste vara en bra arbetare, precis som du.
Jag måste gilla dem, de måste rita bra
och ha ett unikt perspektiv.
Jag ville vara cool när jag lät dig gå.
Det är svårt för dig
att vara cool. Låt oss vara ärliga.
Ibland är det inte dåligt att ljuga.
Nej, jag måste vara ärlig.
Du är alldeles för ärlig.
Varför hängde du upp mitt foto
i din mammas träd?
Jag tänkte att hon ville träffa dig.
Vem sa du att jag var?
Sang-taes bästa vän,
vilket hon alltid har längtat efter.
Och att du också
är kvinnan jag älskar.
Jag sa att vi tre är en familj nu
och att hon inte ska oroa sig.
Det känns som…
…att hon kanske hatar mig.
Låt oss vara ärliga.
Du är inte direkt trevlig.
Skojar du?
Varför vill du bli omtyckt av andra?
Var bara snäll mot mig.
Jag är trött.
Jag sa att jag är trött.
Okej, nu sover vi.
-Okej. -Vi sover.
Okej, då åker vi.
Nej, jag sa inte: "Vi åker." Jag sa: "Vi sover."
Ska du sova här?
Nej, vi åker. Jag skjutsar dig.
Jag har redan sagt till Gang-tae att jag ska sova här.
-Varför? -Så att de kan bli sams.
De måste bli sams på egen hand.
Om jag lägger mig i stör jag dem bara.
Då kan de inte försonas.
Jae-su, du kan också sova här.
Jag hoppas att du inte snarkar.
Gör bihålekirurgi eller nåt.
Sang-tae.
När ska jag nånsin bli en storebror som du?
Du behöver ett syskon.
Du blir det när dina föräldrar får ett till barn.
Jag vill bara vara din lillebror.
Försiktigt. Jag håller i en kniv.
Jag insåg
att jag glömde säga en sak.
Vad är det?
Jag är arbetslös nu.
Har du sagt upp dig?
-Ja. -Varför?
Jag vill testa nya saker.
Säg inte att du funderar på att börja skolan.
Jag ska plugga till högskoleprovet…
Nej.
Om du måste, ta examen på nätet.
Jag behöver inte ditt tillstånd.
Varför plugga när du har jobbat hårt hela livet?
Strunta i det.
Gör ingenting. Stanna vid min sida
som en parasit.
Jag håller i en kniv, sa jag.
Jag tar tillbaka det.
Jag menade inte "parasit".
Vad är din plan? Du sa att du inte skulle skriva längre.
Det finns inget jag vill skriva om.
Berättelsen
om de där tre som reser i en husbil då?
Jag har sett fram emot den.
Vill du läsa den?
Jag vill visa upp den.
Du och Sang-tae jobbade på den.
Jag vill visa den för folk.
Följ med mig.
Ta en titt.
Sang-tae ritade den.
Det är Moon Gang-tae med ett glatt leende på läpparna.
Medan du sov
log du och sa att du gillade nån.
Du måste verkligen gilla henne
då du bekände dina känslor för henne
till och med i din dröm.
Ja.
Det här…
…ser inte ut som jag.
När jag såg teckningen
ändrade jag lite på historien.
Jag kan inte berätta slutet.
Ska du
publicera boken?
Jag tänker publicera den här.
Men framtiden är osäker.
Gillar du den?
Ja, jag gillar den.
Vem gillar du mest? Mig eller Sang-tae?
Den jag gillar mest…
…är mig själv.
Jag är hemma!
-Sang-tae, har du ätit? -Ja.
Fan, den sluga räven.
Gillar du mig mer?
Schackmatt.
Tänk att jag inte förutsåg det.
Jag förlorade igen.
Vad vill du ha nu?
Korv? Majs? Choklad?
Det är svårt att fortsätta förlora med flit, eller hur?
Du gör det alldeles för uppenbart.
Du verkar bara så nere nu för tiden.
Du låtsades förlora hela tiden
och köpte mat för att muntra upp mig?
Herregud.
Ta den här.
Vad är det?
Det är min sista ordination som din läkare.
Ta på dem och gå härifrån.
Blunda inte
och låtsas att du inte kan hitta utgången.
Ta på dig skorna och kom inte tillbaka tills du hittar dörren.
Herregud, vad i hela världen…
Passar de?
De passar perfekt.
Jösses.
Jag tycker synd om honom.
-Byeol, jag ändrade det här. -Pappa, det gör ont!
-Kan du… -Pappa, det gör ont! Det gör ont!
-"Pappa"? -Sa han inte "det gör ont"?
Jag tror att han sa både och.
Pappa, det gör ont! Det gör ont, pappa!
Sparka honom nu.
Jag skulle ändå sluta.
-Jösses. -Han kallade honom pappa, eller hur?
Är han direktör O:s son? Den som han fick lite sent?
Det förklarar varför han alltid var så arrogant.
Jösses, det gör ont.
Jag trodde att han skulle växa upp
om han jobbade för mig, men han är hopplös.
Jag tar med honom när jag går i pension.
Tänk på det och ha en bra dag.
Kom hit.
Jösses, du gör mig illa!
Otroligt.
Han ser inte ut som sin pappa.
Alla barn ser inte ut som sina föräldrar.
Slutade du ditt deltidsjobb?
Ja.
Det betyder att vi alla är arbetslösa.
Vi är verkligen lika.
Förresten, har ni blivit sams?
Det är bättre att kyssas än att bråka.
Oroa dig inte, Sang-tae.
Vi kysstes inte bara, vi tungkysstes också.
Tung… Tungkysstes?
Ja, men det räckte inte, så vi…
Jösses, varför sparkar du mig?
-Gjorde jag? -Ja, du sparkade mig två gånger.
Fasen, jag har ont i fotleden nu.
Sang-tae.
Mun-yeong har bestämt sig för att publicera boken som ni jobbat på.
Är det sant?
Du gjorde din läxa så bra,
så jag ville dig en belöning genom att publicera boken.
Jag får en belöning.
Men jag kan inte ge dig en husbil.
Varför inte? Du skrev på kontraktet.
"Arbetsgivaren köper den anställde
en husbil istället för att betala honom."
Det stod i kontraktet.
Ja, jag vet.
Men problemet är meningen som kommer efter.
Meningen som kommer efter?
"Den anställde har en lillebror som inte gillar att flytta."
Precis.
Men den lillebrodern behöver inte flytta längre.
Så du behöver ingen husbil längre.
Sluta försöka vara rolig.
Jag betalar dig istället. Du gillar pengar.
Ja… Ja, jag gillar pengar.
-Sang-tae. -Jag behöver pengar när jag är gammal.
Pengar är inte allt i livet.
Men jag måste också ge fickpengar.
Då betalar jag dig. Är vi överens?
Ja, vi är överens.
Fan också.
När ska vi börja jobba igen?
-Genast. -"Genast"?
Ni är verkligen bästa vänner.
Mun-yeong, använd skeden när du äter vaktelägg.
Var inte envis när det inte funkar.
Du måste prova andra metoder.
Du måste sluta tjata.
Hur ska du ta ansvar för det här?
När har jag nånsin tagit ansvar?
Tja…
Du ljög och sa att vårt företag kommer att publicera
den sista boken i Mordet på häxan från väst.
Och nu tror folk i den här branschen att jag är en bluff.
Mitt rykte har nått botten. Vad ska du göra nu?
Plocka upp det igen.
Om du ville använda manuskriptet som lockbete,
kunde du bara ha bråkat med Självmordsbombaren.
Varför var du tvungen att blanda in mig?
Här.
Vad är det här?
MYSTERIEDECKARE MORDET PÅ HÄXAN FRÅN VÄST 10
Herregud.
Mordet på häxan från väst.
Hade du verkligen det här?
Det är den enda kopian.
Du kan kasta det eller publicera det. Det är upp till dig.
Om du publicerar det,
tjänar du nog med pengar
för att kompensera för alla mutor du gett på grund av mig.
-Mun-yeong. -Välj nu.
Välj vad?
Det här är mitt sista manus.
Det här är toppen.
Du kan inte få båda.
Du kan antingen publicera min mors bok
eller min. Valet är ditt.
Jag tänker inte publicera en bok som skrevs av nån
som gav dig så mycket smärta
bara för att tjäna en förmögenhet.
Kommer du inte att ångra det?
Du skulle tjäna mer på Do Hui-jaes sista bok
än Ko Mun-yeongs sista bok.
Mun-yeong, jag gillar dina böcker mycket mer än din mors.
Vill du äta nåt flott? Vad sägs om biff?
Biff låter gott.
Du betalar väl?
Jag är trött på att alltid vara så förstoppad.
Va? Vart tog de vägen?
Ska jag städa upp här?
Ja. Tack.
Jösses.
Den snåla jäveln.
Jösses, vad bra.
Tänk att Sang-tae kommer att göra sin debut som illustratör.
Ja, självklart.
Vi ska skriva kontrakt med honom
och låta honom jobba med andra författare.
Mun-yeong sa att hon inte kommer skriva på ett tag.
Du har en poäng.
Han borde jobba med olika författare för att bli en bättre illustratör.
Precis.
Herregud.
Sang-in, jag kommer att sakna dig när du flyttar till Seoul.
Jag har vilat ordentligt.
Så jag borde hitta ett nytt kontor och börja om.
När blir det?
När jag hittar ett nytt kontor.
Så du borde njuta av mitt sällskap medan jag fortfarande är här.
-Herr Lee. -Du är här.
Du ignorerade mina sms och samtal,
men du är här och skalar böngroddar?
Varför är du tomhänt? Var är manuskriptet?
Vilket manus?
Mordet på häxan från väst. Jag sa åt dig att ta med det.
"Mordet på häxan från väst"?
Det kanske var en dröm?
Vad pratar du om? Jag skickade till och med ett sms.
Jag fick inget sms. Jag fick inget.
Jag ska visa dig…
Seung-jae, vi träffade jackpotten.
Jag har kopian av Mordet på häxan från väst.
Det här är vår sista inkomstkälla.
Se till att ta manuset på bordet.
Glöm inte att ta med det, okej? Glöm inte!
Lee Sang-in, den jäkla nasaren.
SEONGJINS HÄKTE
Du kom verkligen.
Det här är sista gången du ser mig.
Hur länge tror du att de stannar hos dig?
-Vi är en familj. -Hur är de din familj?
Min älskling.
Jag älskar dig så mycket.
Du är så värdefull för mig.
Jag ville att du skulle leva som jag.
Jag ville inte att du skulle påverkas av andra.
Jag ville att du skulle leva som en stark kvinna.
Det är inte så svårt.
Du måste bara följa dina instinkter.
Men varför…
Varför umgås du med de där idioterna…
Jag är lättad.
Va?
Jag blev nästan en demon som du,
och jag är så lättad att det inte hände.
-Ko Mun-yeong! -Jag
tycker verkligen synd om dig, mamma.
Det faktum att du inte ens vet att du är sorglig
ger mig ännu mer medömkan.
Du har bara en aptit.
Men du vet inget om värme.
Du kommer aldrig få veta.
Och du är inte ens intresserad.
Det är därför…
…vi annorlunda.
Till skillnad från dig har jag lärt mig…
…hur varmt…
…och skönt det känns.
"Värme"?
Men trots det,
hoppa inte över måltider.
Jag ska göra mitt bästa
för att radera dig ur mitt minne.
Du kommer aldrig kunna radera mig.
Aldrig!
Du kommer aldrig kunna radera mig ur ditt minne!
Aldrig!
OK PSYKIATRISKA SJUKHUS
Du raderade fjärilen.
Nej, jag raderade den inte.
Jag bara… Jag målade över den.
Det syns inte, va?
Nu ska jag bara rita en ny fjäril.
Aldrig! Du kommer aldrig
kunna radera mig ur ditt minne! Aldrig!
Ser du?
Du kan inte radera mig.
Du och jag är likadana.
Fjäril.
Du sa att "psykopat" kommer från ordet psyche.
Men för oss
betyder det botemedel.
Ett botemedel som helar vår själ.
Kom ihåg det.
Du har rätt.
Om man inte kan radera det…
…måste man täcka över det med nåt bättre.
Eller hur?
Fjäril är psyche och symboliserar botemedel.
En fjäril som botar. Det är en unik fjäril.
Vill du att jag målar en?
Vill du se? Vill du se mig måla den?
Ja. Måla en som är fin och vacker.
Okej. En fin och vacker fjäril.
Den botar.
Välkommen.
-Hallå. -Skippa skitsnacket.
Hallå.
DELTIDSANSTÄLLD SÖKES INGEN YRKESERFARENHET KRÄVS
Jag hörde att du slutade.
Ja, jag ska plugga nu.
Jösses.
Ska jag stänga butiken
och plugga med dig också?
Vi kan båda skaffa en bättre utbildning.
Ska jag försöka?
-Jae-su. -Ja?
Vill du verkligen plugga till provet och gå på universitetet?
-Nej, inte alls. -Precis.
Försök inte göra som jag.
Gör vad du verkligen vill göra,
och åk dit du vill åka.
Vad betyder det?
Ber du mig att dra
för att du inte behöver mig längre?
Säger du att jag är värdelös och pluttig?
Du menar "fjuttig".
Du uttalade det precis som plutt.
Precis. Jag är så arg på dig
att jag känner mig som en värdelös plutt.
Hördu, storebror.
Min storebror, Jae-su.
Vad är det med dig?
Jag ska behandla dig som en storebror nu.
Du är ett år äldre än jag.
Du ville ju inte ha en storebror.
Varför har du ändrat dig?
Nu när jag tänker efter,
så är det bättre att ha flera storebröder.
Jag kunde hålla ut
för du var alltid där…
…vid min sida.
Du fick mig att skratta,
hjälpte mig andas,
och jag kände mig mindre ensam.
Tack, Jae-su.
Din idiot.
Då måste du vara snäll mot mig, okej?
Okej, jag ska sköta mig.
Kalla mig "storebror".
Min storebror.
-En gång till. -Min storebror, Jae-su.
En gång till.
-Det räcker. -Okej.
-Lådan. -Lådan…
Han sover nu.
Här har de kul på en picknick.
De är i skogen.
Det här är psyche.
Hon har kul med en fjäril.
-Okej, nästa. -Okej.
Det här är lådmannen.
Men jag måste rita om den. Nästa.
Och här har hon en groda på huvudet.
Kom igen.
Den känslolösa prinsessans ögon är för små. Gör dem större.
Vill du att de ska vara större?
Hur mycket större? En eller två centimeter?
Hälften så stora som hennes ansikte.
Det är orealistiskt.
Hon är inte den storögda grodan från The Boy Frog.
-Ät lite frukt. -Jösses.
Nej. Du får inte titta.
Försvinn. Utomstående får inte vara här.
Varför är jag utanför?
Du är en utomstående och ska därför stanna utanför.
Låt mig stanna och titta. Jag är uttråkad.
Det kommer inte på fråga. Försvinn.
Sang-tae.
Men…
Ska du bara lämna mig här?
Vad skulle jag annars göra?
Du knuffade väl ut mig med flit?
Varför skulle jag göra det?
-Är du klar? -Ja.
-Få se. -Här.
-Vad är det här? -Jag gjorde ögonen större.
Den är hemsk!
Herregud.
Mordet på häxan från väst. Kan du visa dig?
Hördu.
Sluta göra ett så uselt jobb och leta ordentligt, okej?
Seung-jae, ska du inte svara?
Herr Lee.
Jag trodde du lovade att inte publicera Mordet på häxan från väst.
Självklart ska jag inte publicera den.
Men jag vill vara redo för framtiden.
Jag ser det som ett sparkonto.
Det är allt.
Om det bara är för dig, varför måste jag hjälpa dig leta?
Hördu.
Vet du inte vems fel det är?
Hade du inte lämnat manuskriptet på kaféet,
hade jag inte behövt
gå igenom soporna som en vildkatt, din idiot.
Va? Din jävel!
Va?
Vad sa du? Hördu.
Bryr du dig inte ens längre?
Exakt, jag slutar!
Hoppas du hittar Mordet på häxan från väst och får ett bra liv!
-Seung-jae! -Vad? Din jävel!
Jösses, vad är det som luktar?
Seung-jae, luktar det inte konstigt här inne?
Va?
Det är inte jag. Jag tog en dusch så fort jag kom hem.
Jag förstår.
Jösses, det stinker här inne.
Jösses. Jag låter dörren stå öppen.
SANG-IN JU-RI, GÖR DU NÅT JUST NU?
Det är så trist att dricka ensam.
Stanken från dig följde visst Seung-jae ända till mitt rum.
Åh, nej. Stinker jag än?
Jag tvättade mig, så jag trodde det var okej.
Jag vänjer mig säkert vid lukten om några minuter.
Okej.
Seung-jae är fortfarande jättearg på mig, eller hur?
Hackade du på henne igen?
Var inte så elak mot ungen.
Va? "Ungen"?
Seung-jae är minst sex år äldre än du.
Va?
Men hon titulerar mig alltid när vi pratar.
Jaså, det där?
Hon gillar att spela ung och trögtänkt,
för hon tror
att det är en säker väg till ett bekvämt liv.
Jag tycker synd om henne, men… Jösses.
Så slugt.
Så hon är äldre än jag?
Är du säker?
Ja, hon är äldre än du. Herregud.
Du jobbar på ett psykiatriskt sjukhus.
Jag kan inte fatta att du är en så dålig människokännare.
Jag borde lära dig ett och annat.
När jag ser nån vet jag vilken sorts person de är.
Jag spyr snart.
Lee Sang-in, det här är ditt straff för att du hackar på mig.
Jag låter honom stressa i en månad och ger tillbaka det sen.
HITTA DET RÄTTA ANSIKTET
HISTORIA AV KO MUN-YEONG ILLUSTRATIONER AV MOON SANG-TAE
Mun-yeong! Din nya bok är äntligen ute!
Herr Moon Sang-tae! Boken har publicerats.
Hitta det rätta ansiktet.
Förstautgåvan är fortfarande het.
Du har väntat länge på det här, herr Moon.
Jösses, tack.
Hitta det rätta ansiktet.
"Illustrationer av Moon Sang-tae." Moon Sang-tae!
Det är mitt namn, Moon Sang-tae.
-Är du glad? -Ja, självklart.
Jag är jätteglad just nu.
Det finns ett foto på mig här. Jösses!
Grattis till din debut, herr Moon!
-Jösses. Jag jobbade på den här boken, -Jösses.
Hitta det rätta ansiktet.
Sang-tae, vart ska du? Sang-tae!
Jag följer med. Vänta!
Jag får dåliga vibbar hela tiden.
Jag tror inte att boken kommer att gå bra.
-Varför då? -Det är inte hennes vanliga skrivstil.
Mun-yeong har förändrats, hennes skrivstil också.
Om jag bara hade fått tag på Mordet på häxan från väst,
så hade jag inte varit orolig nu.
Oroa dig inte, herr Lee.
Du vet att din magkänsla alltid har varit fel.
Jösses, din lilla…
Mamma!
Mamma.
Ser du det här, mamma? Det här.
Det är mitt namn, mamma. "Moon Sang-tae."
Mitt namn… Jag heter Moon Sang-tae, mamma.
Jag är illustratör nu. En professionell illustratör.
Vill du se mina illustrationer, mamma?
Jag har ritat alla de här. Den här också.
Jag kan till och med rita miner nu.
-Sang-tae. -Ja.
Mamma är nog väldigt nyfiken på vad boken handlar om.
-Läs den för henne. -Visst!
Jag är bra på att berätta historier.
Jag kan använda olika röster för Ddochi, Douner och Dooly. Det vet du väl?
Självklart vet jag det.
Mamma, jag ska läsa högt ur boken!
"Hitta det rätta ansiktet.
Historia av Ko Mun-yeong.
Illustrationer av Moon Sang-tae."
Jag ska läsa, mamma. Det blir kul.
"Hitta det rätta ansiktet.
En gång i tiden i ett slott i den djupa skogen
levde tre personer som fick sina ansikten stulna
av Skugghäxan.
Pojken bar en mask med ett konstigt leende.
Prinsessan var högljudd, men tom inuti,
och det fanns också en man som satt fast i en låda.
De kunde inte göra några ansiktsuttryck eftersom deras ansikten blev stulna.
De kunde inte förstå varandras känslor,
så de missförstod varandra och bråkade."
Mina ögon tåras trots att jag är så glad,
min bror och syster.
Mamma, visst är illustrationerna bra?
"Illustrationer av Moon Sang-tae."
Jag är professionell illustratör nu.
-Du gjorde ett utmärkt jobb. -Jag vet. "Moon Sang-tae," mamma.
Jag gjorde ett bra jobb, mamma!
BOKLANSERING HITTA DET RÄTTA ANSIKTET
Okej!
Seung-jae, vi behöver fler stolar.
Sjukhuspersonalen sa att de kan stå.
Nej, jag menar… Det finns inga stolar för pressen.
Jag skickade ut pressmeddelandet,
men på grund av lögnen vi berättade om Mordet på häxan från väst,
tror alla att vi ljuger igen.
Bara en reporter kommer.
Vilken reporter?
Reporter Yoo.
-Vem? -Jag.
Reporter Yoo Seung-jae.
Jag ska spela in hela evenemanget och lägga upp det på min kanal.
Jag trodde att du var en kvacksalvare,
men du är trots allt en kompetent läkare.
Du hjälpte Sang-tae
att breda ut sina vingar och flyga som de där fjärilarna.
Jösses, jag gjorde inget. Han gjorde allt själv.
Förresten, du är fin i dag.
Varför är du så smörig?
Kan jag äta hos dig ibland?
Jag brukade göra det ofta.
Jag tittade över muren och sa:
"Sun-deok! Vi kan väl hänga!"
Vad är det med dig? Har du tappat förståndet?
Börjar du bli senil eller?
Jösses, allvarligt…
Direktör O.
Jösses, titta vem som är här.
Vilken vacker scarf.
Min nacke skulle vara för bar utan den.
Jag köpte den på rea på varuhuset
för i dag är visst en viktig dag.
Bra köp. Den är jättefin på dig.
Just det. Besök min restaurang när du har tid.
Jag ska laga bräserad fisk åt dig.
OK PSYKIATRISKA SJUKHUS
Okej, boklanseringsfesten börjar strax.
Vi går till terapirummet.
Vi går.
-Ska vi? -Vi går in igen.
Jeong-tae!
A-reum!
-Hur har du haft det? -Du då?
Jag har mått bra.
Jag har saknat dig.
Förresten, jag ser inte den snygga vårdgivaren nånstans.
Han kommer.
Hans son har visst inte lärt sig läxan än.
Jösses, han är snygg.
Varför är jag så nervös?
Seung-jae.
Jae-su.
"Civilförvaltning… Välgörenhet… En chans att vara…
Var är sakerna som du…"
Ursäkta mig.
Gi-do.
Ju-ri, det var längesen! Hur har du haft det?
Jösses. Han är verkligen min typ.
Du ser ut som en annan person nu.
Förbereder du dig för tjänstemannaprovet?
Ja. Min pappa är inte längre ledamot på grund av mig.
Det är okej. Ni kan skratta.
Jag försöker jobba för regeringen.
Jösses, det är därför jag pluggar hårt.
Jag är stolt över dig.
Men var är min stiliga Gang-tae och den eldiga författaren?
Jag borde berätta historien för att jag skrev den.
Varför skulle du lägga dig i?
Ko Mun-yeong, jag ritade alla illustrationer,
vilket betyder att halva boken är min. Jag är bra på att berätta.
-Är du en uppmärksamhetssökare? -Va? Vad är det?
En sökare? Letar de efter saker? Vad är det?
Jösses. Nu räcker det, båda två.
Vi blir sena. Nu går vi.
Du får inte läsa ur boken. Håll dig utanför.
Nej. Vi jobbade ihop, så jag borde göra det med dig.
-Håll dig utanför. -Jag vill inte.
-Håll dig utanför! -Nej!
Om ni bråkar kan ingen av er göra det. Jag berättar hela boken.
-Håll dig utanför. -Aldrig.
-Gör som jag säger. -Nej.
BOKLANSERING HITTA DET RÄTTA ANSIKTET
MED FÖRFATTAREN KO MUN-YEONG OCH ILLUSTRATÖREN MOON SANG-TAE
Okej.
Jag vill tacka er alla för att ni närvarar vid detta meningsfulla evenemang
som signalerar bokförlaget SangSangESangs nystart.
Jag vill även framföra min tacksamhet till direktör O Ji-wang
och personalen på OK Psykiatriska sjukhus som förberett lokalen.
Vi börjar direkt.
Barnboksförfattaren, fröken Ko Mun-yeong
och illustratören, herr Moon Sang-tae, ska läsa ur sin nya bok,
Hitta det rätta ansiktet,
som uppstod genom deras fantastiska samarbete.
HITTA DET RÄTTA ANSIKTET
"En gång i tiden i ett slott i den djupa skogen
levde tre personer som fick sina ansikten stulna
av Skugghäxan."
"Lådmannen talade.
'Om vi vill sluta bråka och bli lyckliga
måste vi ta tillbaka våra stulna ansikten.'"
"Så de hoppade in i husbilen
och påbörjade sin resa för att hitta sina ansikten.
En dag stötte de på en rävmamma
som storgrät, hopkurad i snön."
"Pojken med masken frågade rävmamman.
'Varför gråter du?'"
"'Jag kom hit för att hitta lite mat,
men tappade mitt barn som jag bar på ryggen
nånstans i snön.'"
"Rävmammans tårar hade sinat.
Hon ylade och slog sig för bröstet.
När pojken med masken såg det började varma tårar forsa ur hans ögon."
"Sen började snön smälta snabbt,
och rävungen, som frös under snön, dök snart upp."
"De tre fortsatte sin resa.
Snart stötte de på en clown
som dansade naken bland taggiga blommor.
Prinsessan frågade:
'Varför dansar du med all din kraft
när du vet att du kommer bli stucken?'
'Det här är det enda sättet att få folk att titta på mig.
Men det gör ont,
och ingen tittar på mig.' Svarade han.
Sen gick den känslolösa prinsessan ut bland de taggiga blommorna
och började dansa med clownen.
'Jag är en tom burk, så jag får inte ont även om jag blir stucken.'
När hon började hoppa och dansa
ekade höga klankande ljud
från hennes tomma överkropp.
Folk började flockas till platsen när de hörde ljuden.
Publiken såg på när de dansade
och applåderade.
-Det ögonblicket…" -"Det ögonblicket…"
-"Det ögonblicket…"
"Det ögonblicket…"
-"Det…" -"Det ögonblicket…"
-Fan också. Det är min tur. -Nej, det är min tur. Den här delen.
-Det är min tur. -Titta! Det står "Mun-yeong" här.
-"Mun-yeong." -Jag ser mitt namn. Varför stjäla min del?
-Det här är min del. -Kan en av er bara fortsätta?
Sluta. Om du vill läsa, gör det ordentligt.
Varför stannar du mellan orden?
Det är bättre än att vara tråkig.
Han gäspade när du läste.
-Din del var tråkig. -Fan.
Gör som jag säger och håll dig utanför!
"Fan" är ett dåligt ord. Det är ett svärord.
Svär du åt mig? Åt din storebror?
Tänker du svära åt mig?
-Allt är ditt fel. -Skriker du åt mig?
Du sa "fan" när jag läste.
Glöm det. Du kan göra det själv.
Skriker du åt mig nu?
-Varför är du arg? -De är verkligen speciella.
-Hördu! Ska du säga. -Va?
-Varför är du så upprörd? -Du då?
-Varför är du arg? -Du…
-Tyst, båda två! -Jag slutar. Jag avstår.
-Varför skriker du åt mig? -Allt är ditt fel.
-Jag sa ju det! -Du förstörde allt!
-Du förstörde allt. -Det är ditt fel!
-Du förstörde allt. -Ska du säga!
-Jag avstår. -Vad är ditt problem?
-Jag vill inte göra det här. -Jag ville göra det ensam!
Kära nån. De kommer inte att växa upp på ett tag.
Jag trodde att du var ledig i dag.
Ja, jag ville bara ta en snabb titt innan jag åker hem.
Var inte för hård mot dem.
De bråkar för att de fortfarande behöver växa upp.
Här.
Sang-tae
la undan en åt dig och sa att du av alla människor,
inte borde behöva köpa en.
Jösses, vad gulligt.
Då behöver jag väl inte köpa 100 exemplar av boken.
Precis.
Öppna den.
Kära falska, riktiga mamma.
Tack för alla goda måltider.
Jag vill äta din mat varje dag.
Jag gillar dig verkligen, fröken Kang.
Här är ett hjärta till dig.
Sex hjärtan.
"Min falska, riktiga mamma"? Vad betyder det?
Tja…
Du är inte vår riktiga mamma, men han gillar dig lika mycket som henne?
Nåt sånt, antar jag.
Jösses. All matlagning jag gjorde åt er har lönat sig.
Tja…
Får jag krama dig?
Jösses, du behöver inte fråga.
Tack.
Jag önskar dig allt gott.
Det är okej.
Ingen annan kommer veta förutom de som var där i dag.
-Det räcker. Jag avstår. -Stick! Försvinn!
Jösses, Ko Mun-yeong är ingen match för honom.
Det här är roligare än Comedy Big League.
Den känslolösa prinsessan mot lådmannen. Vem vinner?
Det kan vara till din fördel vad gäller marknadsföring.
Tror du verkligen det?
Ja, självklart.
Jösses. Du är en dålig lögnare, Ju-ri.
Herr Lee.
Du kanske faller,
men jag vet att du aldrig ger upp
för du är en stark person.
Jag antar att vi inte kommer ses så ofta
nu när du flyttar till Seoul och börjar om.
Jag ska börja om,
men jag flyttar inte.
Jag har ett kontor i Seongjin.
Va?
Hyran är dyr i Seoul. Varför skulle jag flytta dit?
Och du är här.
Så vackert.
Jag menar havet.
OK PSYKIATRISKA SJUKHUS
-Nej. Förlåt, Mun-yeong. -Jösses.
-Okej. -Förlåt. Jag ber om ursäkt.
-Så allt är bra mellan oss nu? -Ja!
Gang-tae, vi är ledsna.
-Släpp. -Hallå!
Bråkstakar!
Jag har nåt till er.
Sang-tae, jag betalar dig för din väggmålning.
-Gillar du den? -Ja. Jösses!
Det här är för mycket.
Direktör O Ji-wang, du är…
Du är som trollkarlen i Oji-gun. Hur kom du på det här?
Jösses, jag vill ha den här.
Försök inte. Den är min.
Den är min Mun-yeong. Bara min.
Jag vill också åka med!
Jag vet att du gav den i utbyte mot väggmålningen, men det är för mycket.
Bara gesten räcker.
Men jag vill ge er den här.
Ni tre gick igenom mycket på grund av det som hände.
Jag anställde nån jag inte borde ha anställt.
Jag är skyldig dig en ursäkt för det också, så acceptera den bara.
Det får mig att må bättre.
Men att acceptera den känns inte rätt.
Håll ditt ord och umgås med mig när du har tid över.
Det ska jag.
Ni borde
åka på en lång resa i husbilen.
Man kan lära sig mycket på vägen.
Men det kommer bli utmattande att ta hand om dem.
Ja, men jag tror
att det blir kul.
Jag vill flytta till det läskigaste området.
Kom igen. Vi åker.
Du ville alltid att vi tre skulle resa ihop
i en husbil.
Det var väl därför du ritade den?
Men vi behöver inte fly från fjärilen längre,
så varför ska vi åka långt bort i husbilen?
Jag vill inte åka.
Nej, vi flyr inte.
Vi ska ut och resa.
Vad är skillnaden?
Jag vill inte åka.
När man flyr
åker man till en avlägsen plats för att aldrig återvända.
Men en resa
är när man åker nånstans långt bort med avsikten att återvända.
Varför åka om du tänker återvända?
Jag vill inte åka.
Varför äta om du ändå ska bajsa ut allt?
Du sa att du inte har fler historier att skriva.
Vi borde åka på en resa så att du kan få lite inspiration.
Jag har hört att författare ofta får idéer
till nästa bok när de reser.
Vi äter, sover och kör. Sen upprepas det.
Tror du verkligen att jag hittar inspiration genom att göra det
om och om igen i den lilla husbilen?
Du vet inte det
tills vi påbörjar vår resa.
Du kan hitta inspiration
medan jag vårdar mitt sinne och pluggar.
Och Sang-tae kan teckna.
Bra plan, va?
Jag vet inte.
Hördu.
Du sa att du ville åka på en lång resa med mig.
Kanske inte en lång resa.
Om du verkligen vill åka kan vi göra en dagsutflykt.
"En dagsutflykt"? Skojar du?
Jag vill bara åka utan resmål,
och fortsätta köra utan att oroa mig för framtiden.
Oavsett om det tar en månad eller ett halvår,
fortsätter vi köra tills vi vill stanna…
Lugna dig.
Bli inte så upprörd.
Försök räkna till tre när du inte kan behärska dig.
Det lugnar ner dig.
Jag menar…
Hur kan de göra så här mot mig?
Jag har förtryckt mig själv i alla år
och stått ut med allt.
De vet ju förstås det,
så hur kan de göra så här mot mig?
Otroligt. Eller hur, Jae-su?
Ja, du har rätt.
Herregud.
Jag undrade varför du bjöd oss på drinkar.
Du behövde nån att prata med.
Jösses, du surar över nåt så litet.
Hördu, Gang-tae. Hur har du stått ut med allt hela tiden?
De publicerar en saga ihop
så jag har blivit utfryst.
Jag har blivit utstött.
Men…
Jag klagade inte alls
och tog hand om dem under hela processen.
Det stämmer. Om det inte vore för din hjälp, Gang-tae…
Jösses, boken skulle inte finnas i dag.
-Eller hur? -Ja.
-Eller hur? -Ja, absolut.
Är det för mycket begärt?
Är det?
Jag vill inte direkt åka till Serengeti.
Jag kan inte åka dit för jag har inget pass.
Du vet? Jag vill inte direkt åka ut i rymden…
Ärligt talat…
Jag ville bara att vi tre skulle åka på en resa i husbilen.
Köra genom berg och fält.
Jag sa: "Vi åker bara och ser vart vi hamnar."
Kan de inte ens göra det för mig?
Du har helt rätt! Gang-tae, du har stått ut med så mycket.
Sang-tae och Ko Mun-yeong kan inte göra så mot dig. De borde be om ursäkt!
Jösses, jag är verkligen ledsen.
Gang-tae, jag ber uppriktigt om ursäkt å deras vägnar.
Jaså?
Ja, självklart.
Tycker du det?
Utan tvekan.
Du också?
Ja, självklart.
Det här är fejk. Allt är en lögn.
Allt är fejk, lögnare.
Jösses!
-Här. -Han är stupfull.
Var har du varit?
Vet du vad klockan är?
Vad är det som pågår? Drack du?
Han stinker alkohol. Han har druckit.
Hallå.
Vad är det med väskorna? Ska ni nånstans?
Vad tror du? Du sa att vi borde åka på en lång resa.
Vi försökte överraska dig när du kom hem.
Du blev arg och stormade ut.
Och du drack?
Ta på dig den här. Det är vår familjetröja.
Den är så söt. Titta här. Den är jättesöt.
Varför lura mig när ni ändå skulle åka med?
Ni två, allvarligt…
Jag tar på mig den här.
-Nu åker vi. -Nu åker vi.
Förresten, varför drack du så mycket?
-Jag vet inte. -Drack du ensam?
Vad fan. Stackars mig.
Du tjatade om resan,
och se hur bakfull du är nu. Vilken bra början på en resa.
Är du okej, Gang-tae? Har du huvudvärk?
Vill du kräkas?
-Nej. Jag är okej, Sang-tae. -Är du okej?
Strunt samma. Du säger alltid att du är okej.
Du är uppenbarligen inte okej.
Ko Mun-yeong, det är inte snällt att bli arg på nån som inte mår bra.
Varför blir du irriterad?
Va? Läxar du upp mig nu?
Det är han som har fel. Vad är det för skitsnack?
"Skitsnack"?
Det är första gången jag hör det ordet.
Det är väl ett svärord?
Svor du åt mig?
Gjorde du det? Då borde jag lära dig en läxa. Smaka på det här.
-Släpp! -Smaka på det här!
-Jösses! -Sluta svära, okej?
Han började. Vad är det för skitsnack?
-Du sa det igen! -Jösses.
-Sluta! -Fan!
-Va? "Fan"? -Det gör ont!
-"Fan"? -Jösses!
Nudlarna blir degiga. Skynda dig och ät.
Nej, tack.
Ta lite.
Om man slänger mat blir man straffad.
-Vi delar det här. -Okej, jag delar det på mitten.
"Jösses, det här var inte campingresan jag hade drömt om."
Får du en verklighetskoll?
"En verklighetskoll"? Vad är det?
Att inse sin verklighet.
Det är som att vakna ur en fåfäng dröm.
Jag förstår.
Jösses, jag behöver en tupplur.
Väck mig vid middagstid.
Du måste lära dig slangord.
Jag försöker. Du måste lära dig mer hyfs.
Vet du vad "IK" betyder?
Ja, en iskaffe.
Vad är "VK"?
En varm iskaffe.
-Strunt samma. -"IK" är iskaffe och…
Ska du inte sova?
Jag kan inte somna.
Förlåt.
För vad?
För att jag gjorde dig illa två gånger
fysiskt.
Jag hoppas verkligen…
…att du inte har ont längre.
Och…
…tack.
För att du tog med mig
på den här resan.
Vad är det med dig? Det här är så olikt dig.
Jag älskar dig,
Moon Gang-tae.
Jag…
låtsas inte.
Jag älskar dig på riktigt.
Jag menar det.
Sang-tae.
Vi åker till Namhae i dag.
Gang-tae, Moon Gang-tae.
Ja.
Har du kul?
Ja, jag har jättekul.
Vill du fortsätta köra i husbilen?
Ja.
Tills… Tills när?
Tills vi tröttnar på det, antar jag.
Jag förstår.
Så… Åk med Mun-yeong.
Jag vill… Jag vill åka nån annanstans.
Varför? Gillar du inte resan?
Jo. Det är jättekul. Jag har också roligt,
men jag…
Jag vill jobba.
Jag vill rita illustrationer
och göra barnböcker. Det är roligare för mig.
Jag förstår.
Okej då. Vi åker hem.
Nej, du kan fortsätta ha kul.
Jag vill jobba.
De sa att nån kommer och hämtar mig snart.
Okej, då åker vi.
Ko Mun-yeong!
-Mun-yeong. -Ja.
En annan barnboksförfattare älskar mina illustrationer
och vill jobba med mig.
De sa att deras berättelse behöver mina illustrationer.
-Sang-tae. -Nån…
…behöver mig.
Jag behövs.
Sang-tae, jag behöver också dina illustrationer.
Sang-tae.
Klarar du dig
utan mig?
Kommer du inte…
…behöva mig?
Moon Gang-tae
tillhör Moon Gang-tae.
Jag tillhör inte Sang-tae!
Jag tillhör mig själv!
Moon Gang-tae tillhör Moon Gang-tae!
Moon Gang-tae tillhör Moon Gang-tae.
Du tillhör dig själv, och jag tillhör mig själv.
Okej.
Jag tillhör mig själv.
Jag tillhör inte dig.
Moon Gang-tae
tillhör Moon Gang-tae.
Moon Gang-tae tillhör Moon Gang-tae.
Vänta.
Gang-tae.
Gråt inte, Gang-tae.
Gang-tae.
Tack.
Gang-tae.
Tack.
Tack, Sang-tae.
Jag är tacksam…
…att du är min storebror.
Tack.
Moon Gang-tae tillhör Moon Gang-tae.
Hej!
-Hej. -Hej.
-Jag kan ta din väska. -Tack.
Okej.
Tack.
Hej då!
Ko Mun-yeong, Moon Gang-tae!
Hej då!
Bråka inte!
En kyss är bättre än ett bråk, okej?
"De påbörjade en ny resa
för att hitta sina stulna ansikten,
och den onda Skugghäxan dök upp framför dem igen.
Hon kidnappade pojken med masken,
som grät å rävmammans vägnar,
och den känslolösa prinsessan som dansade med clownen."
"'Ni två kommer aldrig att hitta era glada ansikten.'
Efter en sån förbannelse låste hon in dem
i en mullvadstunnel.
Lådmannen hittade mullvadstunneln några dagar senare,
men ingången var så smal
att han inte kunde gå in."
"'Vad ska jag göra? Jag måste ta av lådan
för att gå in i tunneln.'"
"I det ögonblicket hörde han pojken med maskens röst i tunneln."
"'Herrn, oroa dig inte för oss. Bara spring långt bort.
Skugghäxan återvänder snart.'"
"'Men lådmannen samlade mod
för att ta bort lådan från huvudet. Sen gick han in i tunneln
och räddade pojken med masken och den känslolösa prinsessan.
När de kom ut ur den mörka tunneln
såg de att mannens ansikte var täckt av smuts istället för lådan
och började skratta.
De skrattade och fnittrade.
Medan de skrattade okontrollerat
föll pojkens mask plötsligt av."
"Burken runt den känslolösa prinsessans överkropp
föll också av med ett klankande ljud."
Jag gillar henne.
"Lådmannen sa så här när han såg
att de hittat sina rätta ansikten medan de skrattade."
"Glad."
Han är glad.
Jag är glad.
"Vad Skugghäxan hade stulit från dem
var inte deras sanna ansikten,
utan deras mod att hitta lyckan."
Hej då!
-Här. -Jag tar den.
Han sa att vi ska dricka kaffe först.
Jösses.
Vi har väl kaffe?
Drack inte ni kaffe förut?
Var är kaffet?
Jag hämtar det.
Vi försöker igen.
Håll käften, din dumma hjort!
Vi försöker igen.
Vänta.
Det räcker.
Det är en outtalad regel. Förstår du?
-Gör du? -Ja.
Förlåt.
…för kontraktsbrott
räcker ett muntligt avtal baserat på tillit. Det är en outtalad regel.
Herregud. Hur? Är han okej?
Han ljuger.
Herr Lees far är en lögnare.
Han ljuger.
Herr Lees far är en lögnare.
Han är precis som sin far
Jag vet inte exakt, men det finns likheter.
Du har fel.
Jag är väldigt söt.
-Vi är inte alls lika. -Ljug inte, Ko Mun-yeong.
Bryt.
Ljug inte, Ko Mun-yeong.
Jag är väldigt söt!
Vill du slåss?
Din lilla…
Kanske…
Vänta. Förlåt.
Var är hon?
Var är Ko Mun-yeong?