Milijardama godina velik dio našeg svijeta bio je okrutno negostoljubiv…
uništavan vremenskim nepogodama i prirodnim silama.
No ovo je priča o tome što se događalo ispod valova.
Zaštićen od oluja, ondje se razvio život…
koji će zauvijek promijeniti naš planet.
ŽIVOT NA NAŠEM PLANETU
DRUGO POGLAVLJE
PRVO STANIŠTE
PRIJE 2,4 MILIJARDE GODINE
U pradavna vremena
Zemlja nije nimalo nalikovala svijetu kojega danas poznajemo.
Gotovo 90 % njezine površine bila je voda,
a planet uopće nije bio plav.
Umjesto toga, golemi oblaci metana obojili su atmosferu u žutu boju.
Uvjeti na kopnu bili su još gori.
Vulkani su eruptirali milijunima godina.
Njihova eksplozivna snaga
bila je jedan od rijetkih zvukova u tom gotovo nečujnom carstvu.
U svijetu otrovnog zraka i rijeka rastopljenog stijenja…
život kakvoga poznajemo bio je nemoguć.
Međutim, u prapovijesnim morima
nešto se pokreće.
Ispod površine pluta golemo mnoštvo planktona.
Mikroskopske stanice poput ovih upravo su proizvele nešto novo.
Fotosintezu.
To znači da mogu koristiti Sunčevu energiju za rast,
što je jako važan napredak
i planktoni će jednoga dana dovesti do stvaranja svih biljaka na Zemlji.
Ali to nije sve.
Jedan nusproizvod fotosinteze je plin,
sastojak koji nedostaje da bi životinjski svijet mogao postojati.
Kisik.
Gotovo dvije milijarde godina
planktoni su stvarali toliko kisika da su promijenili naš planet.
Ne više negostoljubiva, Zemlja je postala novi svijet,
a život se konačno mogao raširiti.
Danas, milijune godina poslije,
još je nakratko moguće vidjeti kakav je bio taj novi val života.
U nekim dijelovima plićih mora…
život još podsjeća na to, primitivnije vrijeme.
Možda ne izgledaju tako…
ali ovo su životinje…
jako nalik prvim složenim oblicima života.
Većina ih je mekanoga tijela i ukorijenjenih za morsko dno.
Sve imaju osjetila.
Neke čak i vide okolinu.
Mnoge od njih dobivaju hranu filtriranjem,
probiranjem planktona,
što je katkad jako neobično.
Nisu sve ove životinje vezane za jedno mjesto.
Neke se mogu kretati
i istraživati morsko dno
poput njihovih naprednih rođaka prije više milijuna godina.
Možda se čini da su ovi plićaci mjesto vječnog blaženstva,
sigurno utočište za život.
No ovo nije raj.
Na području blizu današnje Kalifornije
živi puž golać Dendronotus iris.
Premda je spor, ima mračnu stranu.
Baš kao i njegovi preci,
ovdje je radi lova.
Prilagodio se životu grabežljivca.
Njegov su odabrani plijen
moruzgve.
Baš kao i prvi grabežljivci,
i puž golać može napredovati.
Naime, pravovremenost je u ovom svijetu…
od iznimnog značaja.
Na lovčevu sreću,
lovina je usidrena na morskom dnu
i ne može se zauvijek skrivati.
Kakva je moruzgvina sudbina?
Pojest će je cijelu.
PRIJE 530 MILIJUNA GODINA
Pojava grabežljivaca bila je velika promjena u drevnim morima.
Lovina se morala prilagoditi
ili riskirati izumiranje.
Jedna se skupina prilagodila na dotad neviđen način.
Premda zasebne životinje,
mogle su se razdvojiti u slojeve različitih jedinki,
a zatim se osloboditi.
Meduze.
Prije 530 milijuna godina
bile su prve životinje koje su se udaljile s morskog dna i zaplivale.
Međutim, grabežljivci su već bili posvuda.
Naoružane otrovnim harpunima,
moruzgve brzo svladavaju mlade meduze.
Ima ih tako mnogo
da se bijeg čini nemogućim.
Uhvaćena je.
Ali ne zadugo.
Konačno slobodna.
Zahvaljujući sposobnosti plivanja
meduze su prve iz plićaka krenule
u veliko plavetnilo.
Ovdje, gdje se tek trebaju razviti ribe,
meduze su u potpunosti bile neopterećene grabežljivcima.
S vremenom će doći drugi.
No prije više od pola milijarde godina
otvoreni ocean pripadao je njima.
PRIJE 508 MILIJUNA GODINA
Oni koji su još bili vezani za morsko dno
trebali su drugačiji pristup kako bi izbjegli grabežljivce.
Ovo neobično stvorenje
zove se trorežnjak.
Napredak u njegovoj prilagodbi predstavlja oklop.
Trorežnjaci su rani predstavnici posve nove dinastije.
Člankonožaca.
Razvili su vanjski kostur,
ljušturu nalik oklopu koja štiti njihovo mekano tijelo.
U ovim vodama to im treba.
Ovo je Anomalocaris,
životinja bizarnog izgleda
čije ime znači „abnormalna kozica”.
U tropskim plićacima prije 508 milijuna godina
bila je prvi vršni grabežljivac na cijelom svijetu.
Unatoč oklopu, trorežnjak bi se trebao skloniti.
No daleko od kanjona nema se gdje sakriti.
Ono što ovog lovca čini posebnim
njegova je brzina.
Za razliku od meduze, Anomalocaris može plivati usmjereno i odmjereno.
No to nije uvijek dovoljno.
Kad je trorežnjak stjeran u ugao, njegov oklop dolazi do izražaja.
Sklupča se u kuglu i postaje posve neprobojan…
čak i za abnormalnu kozicu.
Kad je opasnost prođe, trorežnjak nastavlja svoj put.
Traži jedan od najljepših prizora u drevnom oceanu…
mrijestilište trorežnjaka,
kamo se tisuće njih dolaze razmnožavati.
Kroz povijest se oklop pokazao toliko uspješnim
da je danas gotovo 80 % svih životinja,
uključujući kukce, pauke i rakove,
u rodbinskoj vezi s ovim drevnim člankonošcem.
No oklop ih nije mogao zaštititi od svega.
PRIJE 468 MILIJUNA GODINA
Četrdeset milijuna godina poslije počelo je novo razdoblje života
veće raznolikosti nego ikad prije.
Ovi su trorežnjaci još u naponu snage,
ali njihov je oklop još robusniji…
zato što na ovom grebenu opasnost vreba od nove vrste grabežljivca.
Preci današnjih hobotnica i lignji,
ovi krakati divovi dio su dinastije koja se naziva glavonošcima.
Najveći predstavnik, oklopa dugačkog osam metara,
zove se Cameroceras.
Trorežnjak je sićušan u usporedbi s ovim golemim lovcem.
No ne čini ga veličina opasnim.
Cameroceras je razvio novi način hvatanja plijena…
čak i kad ga ne vide.
U ovim vodama ne lovi samo pomoću vida,
nego i pomoću dodira.
Trorežnjak samo može pokušati ostati izvan njegova dosega.
Pomoću škarolika kljuna
kojim može sasjeći najtvrđi oklop
Cameroceras vlada ovim morima.
Međutim, pojavio se još netko važan.
Obdaren izgledom trajnog iznenađenja,
ovo je Arandaspis…
drevna vrsta ribe.
Još nije razvila čeljust
pa može samo usisavati mrvice.
No ono što je razvila
promijenit će tijek povijest.
Ima novi, unutarnji kostur zbog kojega je podjednako brza i okretna.
Kralježnicu.
Premda ne izgledaju dojmljivo,
ribe poput Arandaspisa dovest će do razvoja svih drugih kralježnjaka:
vodozemaca, gmazova, sisavaca i ptica.
No zasad su kralježnjaci tek na početku
jako dugog putovanja.
PRIJE 445 MILIJUNA GODINA
Dvadeset milijuna godina poslije život se suočio s jednim od većih izazova.
Klima je iznenada postala hladnija…
što je promjena koja će imati kobne posljedice.
Malo po malo, more se počelo smrzavati.
Za Zemljine stanovnike nekoć tropskih voda
to je bila katastrofa.
Plitko more postalo je zaleđeno groblje.
To je prvo masovno izumiranje na svijetu.
Pogubno smrzavanje uzrokovao je pad ugljikova dioksida za 60 %.
Bez zagrijavanja tim stakleničkim plinom
planet je zaronio u ledeno doba.
Trajalo je 200 000 godina.
Na njegovu vrhuncu gotovo pola svijeta bilo je prekriveno ledom.
Uzrokovao je uništenje 85 % života
koji je zauvijek nestao s našeg obiteljskog stabla.
Kad su tropske pličine nestale,
rijetki preživjeli bili su oni koji su mogli krenuti u dublje vode.
Životinje poput indijske lađice,
manjeg rođaka divovskog Camerocerasa.
Prvi put se pojavila prije više stotina milijuna godina,
ali postoji i danas.
Svoj uspjeh duguje nepromjenjivoj prirodi dubokog oceana.
Ispod 600 m temperatura rijetko oscilira
i na taj način stvara sigurno utočište.
Kad je počelo ledeno doba,
sve su životinjske vrste krenule u ponor.
No glavonošci su imali sreće.
Mnogi od njih i danas žive u dubokom moru…
uključujući hobotnice i lignje.
Na njihova želatinasta tijela ne utječe golemi pritisak u dubinama.
A pojačana osjetila omogućuju im da pronađu put u mraku.
Nisu više sputani oklopima.
Evoluirali su i postoje u svim veličinama i oblicima.
No ovaj mračni svijet nije samo njihov.
Ovdje također žive člankonošci poput goleme rakovice.
Pipajući se kreću po dnu oceana.
Uz njih su i kralježnjaci.
Rijetki su u ovim dubinama u kojima ima malo hrane.
Danas u dubinama živi samo otprilike 10 % ribe.
To nisu mjesta u kojima briljiraju…
za razliku od glavonožaca, koji su postali gotovo savršeni grabežljivci dubina.
Ova kozica uskoro bi to mogla otkriti.
Posvuda oko nje voda svjetluca od bioluminescentnih planktona.
Svaki i najmanji pokret uzrokuje da nakratko zasvijetle.
Kozica ima društvo.
Napola skrivena lignja
promatra predstavu.
Velike oči omogućuju joj da jako dobro vidi u mraku.
Razabiranjem svijetlećih točkica
može pratiti svaki kozičin pokret.
Treba joj samo pravi trenutak.
Kozica nije ništa slutila.
Budući da imaju izvanredna osjetila,
možda ne iznenađuje što su lignje svladale ovaj hladni i mračni svijet.
No za one koji su živjeli u ledenom dobu
počele su se događati promjene.
PRIJE 444 MILIJUNA GODINA
Dvjesto tisuća godina nakon velikog smrzavanja
u ledu se pojavila plava žila.
Voda.
Porasla je razina ugljičnog dioksida
i uzrokovala porast globalne temperature.
Počelo je veliko otapanje.
Isprva polagano, topljenje je brzo napredovalo.
Nedugo zatim ledenjaci visoki stotine metara
počeli su se obrušavati u sve toplija mora.
Unutar nekoliko tisućljeća
otopilo se gotovo pola leda na planetu.
Za još nekoliko tisućljeća led je posve nestao.
Oni koji su potražili utočište u dubinama
dobili su priliku da se vrate natrag.
U blizini obale današnje Australije
nalazi se mladi mužjak divovske sipe.
Baš kao i njegovi preci iz ledenog doba,
došao je u plićak u potrazi za družicom.
No drugi su došli ovamo prije njega…
uključujući alfa mužjaka…
koji ljubomorno štiti odabranu partnericu.
I nema je namjeru dijeliti s drugima.
No manji mužjak ne posustaje.
Umjesto toga, strpljivo čeka
i promatra,
dok novi mužjak ulazi u arenu
i pokazuje namjeru…
izazvati alfu.
Ni jedan ne posustaje i sukob je neizbježan…
što omogućuje mladom mužjaku da djeluje.
Približava se, uvlači pipke
i mijenja boju.
Savršeno oponaša
ženku.
Koristeći um, a ne snagu,
uvlači se bez zadrške.
Alfa mužjak više ne misli da čuva jednu ženku,
nego dvije.
Ne zna da se lukavi, mladi uljez
već pari s njegovom izabranicom.
Zbog iznimne inteligencije i izvanrednih osjetila
glavonošci su uspjeli kolonizirati baš sve oceane na Zemlji.
Međutim, u plićacima su rijetko najveći grabežljivci
poput njihovih golemih predaka.
Naime, u drevnim morima
došlo je do promjene na vrhu.
PRIJE 374 MILIJUNA GODINA
Sedamdeset milijuna godina nakon velikog otapanja,
u razdoblju koje je poznato kao devon,
kralježnjaci su se pokrenuli.
Ovo je Dunkleosteus…
potomak sićušnog Arandaspisa.
Dugačka devet metara, ovo nije sitna riba.
Čak i njezina upola manja mladunčad zastrašujući su grabežljivci.
A ovaj mladac primijetio je nešto u plavetnilu.
To su amoniti,
bliski rođaci indijske lađice iz današnjih dubokih mora.
Budući da je kralježnjak,
Dunkleosteus je dovoljno brz i sustiže ih.
No i amoniti imaju asa u rukavu.
Mlazni pogon.
To je sve što im treba da nadmudre mladu ribu.
Kad riba počne kružiti…
počne i amonit.
Pritom štiti tijelo ljušturom.
Jednom davno takva bi obrana djelovala.
No Dunkleosteus ima oružje koje njegovi sićušni preci nisu imali.
Ralje.
Može zagristi i zgnječiti plijen.
Pritom samo mora pronaći pravi kut.
Na amonitovu sreću
mladčeve ralje nisu dovoljno snažne da razbiju njegovu ljušturu.
No ralje odraslog jesu.
Kralježnica u kombinaciji s raljama pokazala se dobitnom kombinacijom,
tako savršenom da od tog trenutka nadalje
kralježnjaci nisu odustali od nje.
Danas postoji više od 30 000 vrsta riba.
To je 40 puta više nego glavonožaca.
Iako su nevjerojatno raznolike…
svaka još čuva onu savršenu kombinaciju.
Kralježnica im daje brzinu i snagu…
bez obzira na veličinu.
A raljama
mogu zagristi.
No to nije sve čemu ralje služe.
Neke ih ribe koriste za zaštitu jaja.
Druge za privlačenje partnera.
A tu je i Neoclinus Blanchardi.
Ne koristi ralje samo za hvatanje rakova.
Njima također uprizoruje jedan od strašnijih prikaza u prirodi…
i tako tjera protivnike sa svog područja.
Ovim je ribama veličina jako važna.
Velike ralje omogućuju Neoclinusu da vlada ovim komadom morskom dna,
ali isto tako dopuštaju zloglasnoj skupini riba da vlada valovima.
Prvi su se put pojavile prije više od 400 milijuna godina
i još otad ih se boje.
Te su ribe
morski psi.
Osim dobitne kombinacije kralježnice i ralja
imaju tako izoštrena osjetila
da mogu otkriti plijen udaljen stotine metara.
Isto tako, mnogi od njih mogu se pohvaliti veličinom i snagom.
Najbliži su savršenstvu
u svijetu morskih grabežljivaca.
U moru blizu Zapadne Australije
ove se ribe okupljaju radi zaštite.
No morski se psi obuzdavaju…
zato što imaju poseban plan napada.
Čini se da surađuju.
Neki morski psi plivaju prema gore kako bi zatočili ribe blizu površine.
Drugi dolaze sa strane,
tjerajući jato riba što dalje od otvorenog mora, u plićak.
Okupljeni u stotinama,
morski psi strpljivo čekaju…
dok njihov plijen postaje sve umorniji.
Ta je metoda lova usavršavana milijunima godina.
Međutim, pokolj počinje za tren oka.
Gotovo nepromijenjeni od velikog otapanja,
morski su psi jedna od uspješnijih dinastija u povijesti.
Svoj uspon duguju propasti svojih najvećih suparnika.
PRIJE 360 MILIJUNA GODINA
U drevnim morima
Dunkleosteus je vladao 20 milijuna godina.
S tako opakim grabežljivcem nisu se mogli mjeriti ni prvi morski psi.
No Dunkleosteusa je snašla neočekivano pogubna sudbina…
koju su uzrokovali planktoni.
Milijardama godina prije
planktoni su bili pokretači životinjskog svijeta.
No sad će ga gotovo uništiti.
Nagli porast hranjivih tvari u oceanima
uzrokovao je povećanje populacije planktona…
do neviđenih razmjera.
Dok se širila osunčanim plićacima, ta gusta juha počela je truliti…
zbog čega je pala razina kisika u oceanu.
Bez presudnog sastojka za život životinje su se počele gušiti.
Za one koji nisu mogli pobjeći iz mulja postojao je samo jedan mogući ishod.
Izumiranje.
Dunkleosteus je jedan od mnogih koji su nestali s našeg planeta.
Obale diljem svijeta bile su zatrpane uginulim vrstama.
Samo rijetki sretnici, uključujući prve morske pse,
uspjeli su preživjeti.
Ukupno je uništeno 80 % života u moru
u drugom masovnom izumiranju na svijetu.
Međutim, to je samo pola priče.
Hranjive tvari koje su dovele do porasta broja planktona
nisu nastale u moru.
Donesene su onamo s kopna.
Oslobodile su ih biljke tijekom jednog od divnijih događaja svih vremena…
ozelenjavanja planeta Zemlje.
Nekadašnja vulkanska pustopoljina
sad je obilovala životom.
Taj novi svijet nudio je mogućnosti.
Ondje gdje su biljke utrle put,
pojavit će se životinje.
Nedugo zatim počet će utrka za prevlašću nad kopnom.
Prijevod titlova: Andrea Šimunić