Упродовж мільярдів років… наш світ … був зовсім непридатний для життя.
Спустошений стихіями і силами природи.
Але дещо таки… відбувалося …. на глибині.
Захищене від штормів, тут зароджувалося життя
Що змінило нашу планету … назавжди.
ЖИТТЯ НА НАШІЙ ПЛАНЕТІ
ГЛАВА 2
ПЕРШИЙ РУБІЖ
-2,4 МІЛЬЯРДА РОКІВ ТОМУ -Багато років тому … планета Земля
була зовсім не схожа на сучасний світ.
Майже дев'яносто відсотків поверхні становила вода, та це не була блакитна
планета.
Натомість густі хмари метану надали атмосфері жовтого кольору.
На землі умови були ще гірші.
Вулкани вивергались упродовж мільйонів років.
Їхня вибухова сила - чи не єдине, що порушувало тишу на цій землі.
У світі, наповненому лиш отруйним повітрям і розплавленою породою,
Сучасне життя … було неможливе.
Проте в доісторичних морях … щось таки зародилося.
На глибині, у товщі води з'являється планктон.
Ці мікроорганізми почали перетворюватися на щось нове.
Фотосинтез.
Ці мікроорганізми поглинають сонячну енергію і розвиваються.
Такий важливий прорив.… Одного дня п ланктон покладе початок розвитку рослин на
Землі.
Та це ще не все.
Одним із продуктів фотосинтезу … є газ.
Той самий невід'ємний елемент тваринного життя.
Кисень.
Упродовж майже двох мільярдів років планктон виробляв стільки кисню,… що
змінив нашу планету.
Після цього Земля стала геть іншим новим світом,
Де нарешті вирувало життя.
Нині, мільйони років по тому, ми ще можемо побачити, якою була та перша форма життя.
У деяких частинах мілководдя
Досі існують подібні організми.
На вигляд не зовсім такі,
Але дуже схожі
На ті перші складні форми життя.
Більшість із них м'якотілі, вкорінені у морське дно.
В них є органи чуття.
Деякі навіть можуть бачити оточення.
Багато з них планктоноїдні
І добувають їжу іноді в дуже цікавий спосіб.
Проте не всі форми життя тут прикуті до одного місця.
Дехто рухається
І досліджує дно, як його предки мільйони років тому.
Здається, що це мілководдя - справжній Едем,
Безпечне місце для життя.
Та це ніякий не рай.
Він живе у сучасній Каліфорнії.
Це веселковий голожаберник.
І його млявіть приховує в собі дещо зловісне.
Як його предки, він тут, щоб полювати.
Адже пристосований жити як хижак.
І його улюблена жертва - це…
Анемони.
Однак голозяброві розвиваються, так само, як перші хижаки.
Тому що тут час
Це все.
На щастя, жертва цього хижака прикута до дна й не може ховатися вічно.
Невже це доля анемони? Просто бути їжею для хижаків.
530 МІЛЬЙОНІВ РОКІВ ТОМУ
Поява хижаків зумовлена сейсмічними зрушеннями у водах.
Жертви мають пристосовуватись або вимирати.
Одна з груп адаптувалася небаченим раніше способом.
Вони є однією цілісною твариною, але мають здатність відділятися частинами, …
які потім стають окремими особинами.
Медузи.
П'ятсот тридцять мільйонів років тому вони були першими тваринами, що
відірвалися від дна… і почали плавати.
Однак хижаки вже були всюди.
Озброєні отруйними гарпунами, анемони швидко розправляються з маленькими
медузами.
Їх уже дуже багато.
Врятуватися неможливо.
Попалася.
Але ненадовго.
Звільнилася.
Завдяки вмінню плавати… медузи першими вирвалися з пастки … і потрапили у
відкриті води.
Тут, допоки розвинулися риби, … вони були у повній безпеці.
Згодом мешканців вод стане більше.
Та понад пів мільярда років тому відкритий океан належав лиш їм.
508 МІЛЬЙОНІВ РОКІВ ТОМУ
Ті, що затрималися на дні, рятувалися від хижаків в інший спосіб.
Це трилобіт, дивовижне створіння.
У нього новий засіб адаптації - панцир.
Трилобіти - одні з перших підвидів тварин у новому світі.
Членистоногі.
У них уже розвинувся зовнішній скелет - щитоподібний панцир, який захищає їхнє
м'яке тіло.
У цих водах він їм потрібен.
Це аномалокаріс.
Дивна на вигляд тварина. Її назва в перекладі означає незвичайна креветка.
У тропічному мілководді п'ятсот вісім мільйонів років тому
Це перший у світі верхівковий хижак.
Незважаючи на панцир, трилобітам краще триматись якомога далі.
Та поза каньйонами більше ніде ховатися.
Тому що цього хижака
Вирізняє швидкість.
На відміну від медуз, аномалокаріс може плавати швидко і в усіх напрямках.
Однак цього не завжди достатньо.
Коли трилобіта заганяють у кут, броня його рятує.
Він згортається в клубок, який не в змозі пробити
Навіть незвичайна креветка.
Небезпека минає, і трилобіт продовжує свій шлях.
Він шукає одне з найвизначніших місць океану.
Тисячі трилобітів знаходять землю, де починають розмножуватися.
В історії еволюції панцир забезпечував такий захист, що нині майже вісімдесят
відсотків усіх тварин, зокрема комах, павуків і крабів, походить від цього
першого членистоногого.
Проте панцир не захищав їх від усього.
468 МІЛЬЙОНІВ РОКІВ ТОМУ
Сорок мільйонів років по тому починається нова ера життя.
З набагато більшим розмаїттям видів.
Трилобіти ще схожі на своїх предків, однак їхній панцир уже міцніший.
Бо на рифі їм загрожує новий тип хижаків.
Предки сучасних восьминогів і кальмарів.
Ці створіння з гігантськими щупальцями є представниками класу
головоногих.
Найбільші мають панцир завдовжки вісім метрів, це камероцерас.
Трилобіти просто мізерні на тлі цього гігантського хижака.
Та їхня перевага зовсім не в розмірі.
Камероцераси полюють на своїх жертв у новий спосіб
Навіть коли не можуть їх бачити.
Бо в цих водах вони застосовують не тільки зір,
А й дотик.
Трилобітам нічого не лишається як триматись осторонь.
Маючи гострі, як ножиці, щупальця, що можуть розрізати найміцнішу броню,
Камероцераси домінують у цих водах.
Є ще один важливий новий вид тварин.
З ніби постійно здивованим поглядом
З'являється Арандаспіс.
Перша рибоподібна істота.
Вона ще не має щелеп, тому може тільки всмоктувати рештки.
Та її інші нові риси … змінять історію.
У неї новий внутрішній скелет, що робить її швидкою і спритною.
Хребет.
Можливо, це зовсім крихітний розвиток, але такі риби, як арандаспіс, покладуть
початок розвитку хребетних.
Землеводних, рептилій, ссавців і птахів.
Та поки що це тільки початок довгої … дуже довгої історії.
445 МІЛЬЙОНІВ РОКІВ ТОМУ
Двадцять мільйонів років по тому настав один із найважчих періодів у розвитку
життя…
Температура на землі почала різко падати.
Цей період мав жахливі наслідки.
Потроху море почало замерзати.
Для його мешканців, що звикли до тропічного клімату, … це … була
катастрофа.
Мілководдя стало замерзлим кладовищем.
Перше у світі масове вимирання.
Температура знизилася через падіння рівня вуглекислого газу на шістдесят відсотків.
Без парникових газів, що зігрівали її,… планета опинилася у льодовиковому періоді.
Він тривав двісті тисяч років.
І на його піку, коли майже половина землі була вкрита льодом, вимерло
вісімдесят п'ять відсотків… усього живого,
Що назавжди щезло з лиця землі.
Коли тропічне мілководдя зникло, вижили тільки ті, що змогли зануритися глибше.
Наприклад, наутилус - менший родич гігантського камероцераса.
Він уперше з'явився сотні мільйонів років тому, але існує дотепер.
Цим він завдячує незмінній природі океанських глибин.
На глибині понад шістсот метрів температура змінюється рідко, тому цей
простір є святилищем стабільності.
Під час Льодовикового періоду… усі види тварин подалися на дно.
Однак прижилися там лише головоногі.
Багато з них досі живе на глибині.
Зокрема восьминоги і кальмари.
Величезний тиск на глибині не впливає на їхні м'які тіла.
А завдяки рецепторам вони можуть легко орієнтуватися в темноті.
Не обмежені панцирами, вони еволюціонували майже в усіх розмірах та
формах.
Проте дно океану належить не тільки їм.
Тут також живуть членистоногі, як оцей краб-павук.
Що прокладають свій шлях по дну.
Зовсім поряд хребетні.
Та через брак їжі вони тут бувають нечасто.
Лише десять відсотків риб нині мешкає на глибині.
Це не те місце, де вони виживуть.
Проте головоногі стали чи не найідеальнішими глибинними хижаками.
Ця креветка скоро про це дізнається.
Тут усюди мерехтить біолюмінесцентний планктон.
Він ненадовго спалахує за будь-якого руху.
Та креветки тут не самі.
Є також кальмари, що таємничо спостерігають здалеку.
Вони добре бачать у темноті своїми величезними очима.
Маневруючи між спалахами світла, вони стежать за кожним кроком креветок.
Усе це заради слушної миті.
Креветки нічого не підозрюють.
Не дивно, що кальмари пристосувалися до життя в холодному і темному світі, маючи
такі органи чуття.
Для тих, що вижили у Льодовиковий період, ситуація
поліпшується.
444 МЛЬЙОНИ РОКІВ ТОМУ
Після понад двохсот тисяч років замерзання
На льоду з'являється… блакитна смужка.
Вода.
Рівень вуглекислого газу відновлюється
І глобальна температура землі підвищується.
Починається період відлиги.
Спочатку повільно, а потім набираючи обертів.
Невдовзі льодовики заввишки кількасот метрів обрушаться у теплі води.
За кілька тисячоліть… майже половина льоду планети розтане.
А ще за кілька… лід зникне зовсім.
Ті, що шукали притулку на глибині, тепер можуть повертатися.
Біля узбережжя сучасної Австралії з'являється молода гігантська каракатиця.
Як і її предки з Льодовикового періоду, вона припливла на мілину у пошуках пари.
Однак тут уже є інші.
Зокрема, альфа-самець.
Який ревно захищає свою партнерку.
І не готовий ні з ким … ділитися.
Проте меншого самця… це не зупиняє.
Він просто спостерігає … і вичікує,
Коли прийде новий самець.
І заявить про свої наміри
Кинути виклик альфі.
Боротьби не уникнути, ніхто не поступиться.
І це нагода для молодого самця.
Наближаючись, він ховає щупальця … і змінює колір,
Щоб прикинутися … самкою.
Послуговуючись розумом, а не силою, він підкрадається геть близько.
Тепер альфа думає, що захищає не одну самку,
А двох.
Він навіть не підозрює, що цей хитрий молодий самець парується з його
партнеркою.
Завдяки винятковому інтелекту і розвиненим органам чуття головоногим
вдалося колонізувати всі океани на Землі.
Та насправді вони рідко бувають головними хижаками, як їхні гігантські
предки.
Адже влада в океані має змінюватися.
374 МІЛЬЙОНИ РОКІВ ТОМУ
Через сімдесят мільйонів років після відлиги, під час Девонського періоду,
починають розвиватися хребетні.
Це Дунклеостей.
Нащадок крихітного арандаспіса.
З дев'ять метрів завдовжки, ця риба не пасе задніх.
Навіть удвічі менші дитинчата уже страшні хижаки.
А ось цей малий щось помітив серед блакитних глибин.
Амоніти.
Предки сучасного глибоководного наутилуса.
Як хребетні тварини дунклеостеї доволі швидкі, щоб наздогнати їх.
Та амоніти також мають кілька переваг.
Реактивний рух.
Те що треба, щоб перехитрити юну рибу.
Риба плаває колами,
Амоніти роблять те саме…
Захищаючи себе панцирем.
Нарешті … панцир їх захищає.
Однак Дунклеостеї мають зброю, якої не мали їхні маленькі предки.
Щелепи.
Вони можуть вкусити й прожувати свою здобич.
Тільки якщо правильно підпливуть.
На щастя для амонітів, щелепи молодих особин ще не настільки міцні, щоб зламати
панцир.
Однак дорослі здатні на це.
Поєднання хребта із щелепами стало виграшною комбінацією… настільки
досконалою, що відтоді … хребетні розвиватимуться зовсім інакше.
Нині існує понад 30 тисяч видів риб.
У сорок разів більше за головоногих.
Вони бувають дуже різними,
Проте досі мають цю комбінацію.
Хребет дає змогу розвивати швидкість і силу
Незалежно від розміру.
А щелепи - хапати жертву.
Та важливо не тільки це.
Хтось послуговується щелепами, щоб захищати ікру.
Хтось, щоб привабити партнера.
А ще є щучий морський собака.
Щелепами він не тільки ловить крабів.
А й робить одну з найжахливіших речей у природі.
Позбавляється суперників.
Для цих риб розмір має значення.
Великі щелепи дали змогу щучим морським собакам захопити владу.
Проте завдяки щелепам ще одна група риб може конкурувати з ними.
Вони з'явилися близько чотирьохсот мільйонів років тому,
І звідтоді їх бояться.
Це
Акули.
Окрім виграшного поєднання хребта і щелеп,
Вони мають добре розвинені органи чуття, тож відчувають здобич за кількасот метрів.
Багато хто вирізняється розміром і силою,
Проте саме акул вважають
Найстрашнішими хижаками в океані.
У морі поблизу Західної Австралії ці риби зібралися разом для захисту.
Проте акули тримаються на віддалі.
Вони мають власний план атаки.
Деякі акули діють як одна команда, підпливаючи знизу, … щоб схопити рибу на
поверхні.
Решта підпливає з боків,
Відганяючи рибу з відкритого океану… на мілководдя.
Тепер кількасот акул вичікують.
Адже їхні жертви вже доволі втомлені.
Цю техніку полювання відточували мільйони років.
За мить розпочнеться кривава розправа.
Практично не змінившись із часів відлиги, акули є одним із найсильніших
видів в історії.
Своїм успіхом вони завдячують падінню їхніх найвеличніших суперників.
360 МІЛЬОНІВ РОКІВ ТОМУ
Повернімось у стародавні моря, де Дунклеостей панував понад двадцять
мільйонів років.
Це хижак, з яким не могли конкурувати навіть ранні акули.
Проте Дунклеостей став жертвою примхи долі…
Через планктон.
Мільярди років тому планктон поклав початок еволюції.
А тепер… він майже спричинив її кінець.
Раптовий сплеск поживних речовин в океані зумовив збільшення популяції
планктону
У безпрецедентному масштабі.
Поширившись на освітлену сонцем мілину, він почав гнити,
Призводячи до різкого зменшення кисню в океані.
Без цього важливого для життя елемента тварини почали задихатися.
Для тих, що не змогли втекти від задухи, залишався лиш один шлях.
Вимирання.
Дунклеостей був одним із тих, кого ми тоді втратили.
У всьому світі узбережжя були всіяні трупами.
Змогли вижити лиш такі щасливчики, як ранні акули.
Вісімдесят відсотків морського життя було знищено внаслідок другого масового
вимирання.
І це тільки частина історії.
Поживні речовини, що сприяли збільшенню кількості планктону,
Зародилися не у воді.
Їх було принесено із землі.
Їх виробили рослини під час одного з найдивовижніших періодів усіх часів.
Озеленення планети Земля.
Те, що колись було вулканічною пустелею, тепер стало сповнене життя.
Цей новий світ відкрив нові можливості.
Адже там, де з'являлися рослини, розвивалося тваринне життя.
Незабаром розпочнеться боротьба за панування на землі.