За мільйони років до ери динозаврів…
нашою планетою правили не менш неймовірні звірі.
З'явилися дві великі династії,
які боролися за панування.
Це розповідь про битву за підкорення суші…
і як вона змінила все для життя на нашій планеті.
ЖИТТЯ НА НАШІЙ ПЛАНЕТІ
РОЗДІЛ 3 ЗАГАРБНИКИ ЗЕМЛІ
500 МІЛЬЙОНІВ РОКІВ ТОМУ
Більшу частину історії нашої планети
суша була непривітна для життя.
Це був похмурий і пустельний світ…
більше схожий на поверхню Місяця…
ніж сучасної Землі.
Важко уявити,
що для когось це вороже місце може стати домом.
Але з-під хвиль,
де життя процвітало понад мільярд років,
певна допитлива форма життя була однією з перших, хто прийняв цей виклик.
Лишайники, може, не здаються дивовижними,
але насправді вони цілком унікальні.
Це новаторське партнерство.
Вони ні рослини, ні тварини,
лишайники — це дивне поєднання грибів і водоростей…
які лише разом мали те, що потрібно,
аби подолати надзвичайну ворожість безплідної Землі.
Але вони були не просто новаторами.
Вони були переломними для Землі.
У процесі поширення
їхні нитки допомагали руйнувати каміння
і створювати перший у світі ґрунт…
що проклало рослинам шлях до правління.
Першими з'явилися мікророслини, як-от мох.
З листям товщиною лише в одну клітину
він не міг рости вгору,
але міг устеляти сушу.
Розмножуючись швидше ніж лишайники,
він скоро вкрив сушу,
якою він безтурботно правив наступні 40 мільйонів років.
Але насувалася зелена революція…
яка назавжди змінила ландшафт.
Ключовим моментом була еволюція нової сполуки —
лігніну.
Лігнін зміцнив стінки клітин рослин…
даючи їм змогу рости більшими й міцнішими, ніж раніше.
Уже не обмежуючись укриванням землі,
рослини почали боротися за простір зверху,
борючись за доступ до світла.
Зрештою, деякі рослини виросли такими високими,
що височіли над світом довкола них.
Сучасні секвої — природні небосяги.
Вони сягають понад ста метрів,
і вони найвищі живі організми, що коли-небудь існували.
Але секвої — це лише один із більш ніж 400 000 видів рослин —
найбільш помітних ознак життя на нашій планеті.
У далекому минулому Землі поява рослин
створила нові середовища для наступних загарбників із моря.
345 МІЛЬЙОНІВ РОКІВ ТОМУ
Першими тваринами, що ступили на сушу, були членистоногі.
Це родичі трилобітів,
і їхні тверді екзоскелети служили корисною бронею під водою.
А на суші ці обладунки підтримували їх
і не давали їм висохнути.
Вони також могли дихати крізь це жорстке покриття.
І з рівнем кисню на 60% вищим, ніж сьогодні,
деякі виросли гігантами.
Артроплевра — найбільша багатоніжка, яка ходила на Землі.
Завдовжки понад два з половиною метри й пів метра завширшки
у самця немає природних ворогів…
тому він може цілком зосередитися на пошуках собі пари.
Але для артроплеври прагнення до ідеального партнера
не таке просте.
Бо він майже сліпий,
і його світ простягається лише настільки, наскільки він може відчути.
Ліс папороті величезний,
а самиця може бути де завгодно.
Але його пошуки не такі безнадійні, як може здатися.
Самиці, готові до спарювання, залишають сліди запаху для самців…
рятувальний круг у темряві.
Але відчути, де вона колись була, не те саме,
що відчути, де вона є зараз.
Нарешті його нагода зачаровувати настала.
Завдяки тертю частин панцира, він створює власну унікальну пісню кохання.
Спарювання на суші може бути незручним.
Успіх вимагає ідеального вирівнювання.
Тому на цьому критичному етапі
важливо не помилитися з позиціями ніг.
Через 345 мільйонів років
і в сучасних лісах
мистецтво спокушання членистоногих добряче просунулося…
особливо для менш захищених членів групи.
На відміну від стародавніх артроплевр,
самці павуків-стрибунів мають чудовий зір
і вони не більші за рисове зернятко.
Та свій брак у масивності…
вони компенсують стилем.
Кожен вид має свій фірмовий танець
для привертання уваги самиць.
Павич.
Бокове перемішування.
Танцівник диско.
І «пір'єтряс».
У той час як самці розвивали барвисті костюми
та хитромудрі танці,
у самиць розвивався бездоганний смак.
Його бокове перемішування зацікавило її.
Але чи саме цей рух вона шукає?
Підійде лише найкращий.
Помахуючи животом, вона сигналізує, що вона не вражена.
Йому треба бути обережним,
бо метушливі самиці іноді з'їдають своїх залицяльників.
Але все ж…
варто спробувати ще раз.
Очевидно, він не зрозумів з першого разу.
Може, йому й не пощастило в коханні,
але його династії членистоногих пощастило більше.
Зараз вони складають понад 80% усіх видів тварин.
Секрет успіху членистоногих
криється в їх простій будові тіла…
яка розвивалася в незліченній кількості різних напрямків.
У деяких — вуха в ногах.
В інших — очі на тримачах.
А в декого — броня позаду.
Варіація за варіацією,
членистоногі — це прояв повної свободи
еволюції.
Уключно з найкращим бігуном серед них усіх —
стрибуном.
Його дизайн удосконалювався протягом мільйонів років.
Остання модель створена для швидкості.
За своїми розмірами це один із найшвидших спринтерів на Землі.
У людських масштабах
він би рухався
зі швидкістю понад 1 000 кілометрів на годину.
Але є один недолік життя на швидкій смузі.
Його мозок не встигає.
Йому доводиться часто зупинятися, щоби зорієнтуватися,
при пошуках наступної жертви.
Але його шалені пошуки їжі можуть привести його до небезпечної території…
бо іноді мисливець
також може бути
здобиччю.
Швидкість і лють не в стилі цього павука.
Він воліє чекати, коли здобич сама прийде до нього.
У битві членистоногих
політ часто визначає, житиме істота чи загине.
Понад 300 мільйонів років тому
представники однієї групи членистоногих
були першими істотами, що здійнялася в повітря.
А еволюція крил
привела їх до глобального успіху.
Це комахи.
Сьогодні на кожну людину на планеті
припадає понад мільярд комах.
Це найпоширеніша група тварин на Землі.
310 МІЛЬЙОНІВ РОКІВ ТОМУ
Попри їхній нинішній успіх зараз,
найліпші летючі комахи вперше з'явилися на давніх болотах.
Різнокрилі.
Їхній політ найближчий до ідеального.
Чотири гнучкі крила
з незалежним керуванням
дають їм неперевершену мобільність.
Вони можуть літати в будь-якому напрямку,
робити найкрутіші повороти…
і прискорюватися швидше, ніж винищувач…
виграшний дизайн, який майже не змінився
за сотні мільйонів років.
І все ж, живучи в тих самих доісторичних болотах,
інша група тварин зазнала власних радикальних змін.
Під поверхнею
безхребетні продовжували еволюціонувати…
і новий вид риби процвітав,
лопатепері.
Деякі з них стали жахливими хижаками.
У цьому світі, де риби поїдають риб,
корисно бути великим.
Для менших є прихисток на мілководді…
де їхні унікальні лопатеві плавці є явною перевагою.
Вони мускулисті, дуже універсальні
й відрізняються від інших риб.
Плавці не тільки допомагають їм плавати…
але вони й достатньо сильні, аби витримувати вагу тіла…
і допомагати цій рибі виповзати з води.
Але ці риби набули ще одного пристосування, яка змінила все —
здатності
дихати повітрям.
Не через зябра, а через примітивні легені.
Разом ці еволюційні досягнення
дозволили хребетним залишити воду й досліджувати сушу.
Почалися перегони за колонізацію нового світу.
Але було вже занадто пізно
для цих лопатеперь.
Інші зробили цей перехід раніше за них.
Як-от триметровий антракозавр,
що вже набув собі ніг.
Еволюція від плавця до кінцівки тривала мільйони років.
Але по її завершенню життя на суші
більше не могло бути колишнім.
Ера земноводних
розпочалася.
Сьогодні існує понад 8 000 видів земноводних.
Дивна, але різноманітна група…
тритонів,
жаб,
саламандр,
і ропух.
Вони не зовсім ті гіганти, якими колись були,
але досі успішні мисливці…
з власним стилем убивць.
Через сотні мільйонів років після антракозавра
болота залишаються оплотом для земноводних.
Тут, у дельті Дунаю Європи,
живуть тисячі болотних жаб,
і вони стали досвідченими мисливцями на комах…
з особливим смаком
до різнокрилих.
Завдяки всеосяжному баченню цих комах,
упіймати їх нелегко.
Але в болотних жаб є свої дивні пристосування.
Перетинчасті лапи допомагають здійматися в повітря.
А язик, який вони можуть запускати, дає їм надзвичайну дальність досяжності.
Та попри це, різнокрилих у польоті
надто важко піймати.
Очікування на приземлення повітряних акробатів може полегшити полювання.
Час змінити підхід.
Самиця відкладає яйця у воду.
Напівзанурена
вона має бути легшою мішенню.
Різнокрилі надто швидкі.
І вони вміють робити бочку.
Знову промах.
Але жаби неймовірно наполегливі.
Попри низьку успішність полювань,
земноводні виживають уже понад 350 мільйонів років.
І все ж вони так і не завойовували всіх середовищ на планеті,
бо є дещо, що є незамінним для вирощування нового покоління всіх земноводних —
вода.
Це самиця маленького дереволаза Коста-Рики.
Її пуголовки в смертельній небезпеці.
Їхня маленька калюжа, майже висохла.
Їхній єдиний спосіб утекти —
на спині матері.
Та найскладніше знайти воду.
На щастя…
вона знає, куди скакати.
За 20 метрів над нею
бромелія збирає дощову воду.
Це ідеальний басейн для її дорогоцінного пуголовка.
Але спочатку вона має дістатися туди…
стрибок за стрибком.
Розміром ледве з ніготь людського великого пальця,
це її особистий Еверест.
Нарешті в безпеці.
Яких би висот не досягли земноводні під час завоювання суші…
вони так і не порвали своїх оков із водою…
оков, які почали нищити їх, коли умови на Землі…
кардинально змінилися.
300 МІЛЬЙОНІВ РОКІВ ТОМУ
У період, відомий як Кам'яновугільний,
великі сухопутні маси Землі об'єдналися,
і зародився надконтинент Пангея.
Коли земля висихала,
величезні болота почали зникати.
Бракувало води, тож більшості земеноводних було нелегко.
Але не всім.
Одна в ході еволюції набула революційного пристосування, що дозволило їй процвітати.
Її ікра набула захисної шкаралупи,
яка тримала ембріон у власному басейні рідини.
Усередині молодняк міг безпечно розвиватися, не висихаючи.
Окови з водою врешті-решт розірвала еволюція
цього амніотичного яйця.
Ці істоти,
відомі як амніоти, змогли колонізувати сухіші краї так,
як не під силу земноводним.
І від цього єдиного предка
походять усі ссавці, рептилії, птахи
та динозаври.
252 МІЛЬЙОНИ РОКІВ ТОМУ
Через шістдесят мільйонів років після еволюції амніотичних яєць,
амніоти заполонили Пангею…
створивши дві нові династії й започаткувавши нескінченне суперництво.
Ці сплячі броньовані звірі — примітивний тип рептилій.
Скутозавр — одна з найбільших тварин на суші.
Він важив понад тонну
й був першим велетенським травоїдним на землі.
Амніотичні яйця дозволяли їм процвітати в сухих умовах
і податися туди, куди інші не могли.
Але Пангея належала не лише їм.
З'явився ще один родовід —
предки ссавців.
Хоча лістрозавр не рівня скутозавру,
у нього тут є рідня, яка може з ними потягатися.
Горгонопес.
Більш видовищний попередник ссавців.
Він завдовжки три метри, а важить він 300 кілограмів, тож він був би суперником
будь-якому сучасному великому котячому.
Завдяки потужному нюху
йому легко відстежити здобич.
Найбільшим випробуванням
буде здолати їхню важку броню.
Але в нього є таємна зброя,
шаблеподібні зуби.
Навіть із ними
йому доведеться підкрадатися.
Він має вибирати мить…
і ціль
обережно.
Повільно
й тихо…
він це й робить.
Суперництво між ссавцями та рептиліями
було рисою життя на Землі протягом сотень мільйонів років.
Але їхнє раннє панування було невічним,
бо далеко на півночі Пангеї
відбувалося дещо катастрофічне.
Вони роками лежали в сплячому стані,
тож про ці колосальні сили, що діють під поверхнею Землі,
легко було забути.
Але розплавлене підземне царство
завжди ворушиться,
шукаючи слабкість.
Під корою Пангеї
на поверхню
виходило скупчення перегрітої магми.
Щойно ці пермські виверження почалися,
їх уже було не спинити.
Унікальними їх зробили їхні монументальні масштаби.
Це були одні з найбільших,
найжорстокіших вивержень, яких бачило життя.
І лютували вони протягом 100 000 років.
Руйнація була безпрецедентною.
Територію вдвічі меншу за Сполучені Штати
було втрачено через лаву.
Мільйони квадратних кілометрів,
що колись були сповнені життям,
знищила сама ж Земля.
І це був лише початок.
Виверження випустили дещо набагато небезпечніше за лаву —
токсичну суміш шкідливих газів.
Коли ці гази поєдналися з водою…
пролився потужний коктейль кислотного дощу.
Вода, що зазвичай дарує життя,
почала його нищити.
Токсичний дощ отруїв землю…
винищивши рослини.
Без коріння, щоби зв'язувати ґрунт…
змивало цілі екосистеми.
І все ж у повітрі було дещо ще більш руйнівне.
Тихий убивця.
Вуглекислий газ.
Вулкани виділили в шість разів більше вуглекислого газу
ніж є зараз у нашій атмосфері…
спричинивши глобальне потепління на десять градусів…
і всі кліматичні руйнування,
що пов'язані з цим.
Земля-теплиця лютувала, поки сили природи шаленіли.
Від хаосу не існувало сховку.
А найбільше постраждали океани.
Коли вони нагрілися й наповнилися кислотою,
рівень кисню різко впав…
що перетворили моря, де життя вперше запанувало,
на пусте кладовище.
Це було третє
і найбільш руйнівне масове вимирання планети.
Дев'яносто відсотків усіх видів
було втрачено назавжди.
Цілі гілки було відірвано від еволюційного дерева.
Та хоч і багато вимерли,
декілька видів вижили.
Усі, що залишилися від пройдешнього віку.
Їхнє виживання ще не було настільки важливим.
Майбутнє всього життя
зависло на нитці.
Переклад субтитрів: Ольга Мазур