Před dvěma sty padesáti dvěma miliony lety…
Naše planeta…skomírala.
Dosud největší hromadné vymírání druhů za sebou zanechalo pustý svět.
A hrobové ticho.
Nyní si odvyprávíme příběh těch…
Kteří přežili.
ŽIVOT NA NAŠÍ PLANETĚ
KAPITOLA ČTVRTÁ
CHLADNOKREVNĚ
PŘED 252 MILIONY LET
Počátek období Triasu.
Hladina ohnivých řek postupně klesala.
Chladnoucí láva pokrývala území o velikosti poloviny Spojených států…
V krustě o hloubce až tří kilometrů.
Sopečné plyny… způsobily celosvětové oteplení klimatu.
Lesy a korálové útesy byly vymýceny.
Stovky milionů let evoluce…
Ztraceny navždy.
A přesto se zde, ve skrytu zčernalé krajiny, objevila naděje.
Existuje totiž určitá životní forma, které se na mrtvé organické hmotě velmi
daří.
Houby.
Ve světě, připomínajícím apokalyptický hřbitov, byly houby ve svém
živlu.
A na několik tisíc let…se tyto jednoduché organismy staly dominující formou života
na Zemi.
Ale ne každý přeživší permského vymírání za svůj úspěch vděčí dílu smrti.
Jeden zdánlivě obyčejný tvor se chopil příležitosti ovládnout svět.
Lystrosaurus.
Pravěký předchůdce savců.
Zvláštní tvor, který byl zvyklý žít v podzemí a útočiště nalézal v jeskyních.
Tento způsob života ho zachránil ve chvíli, kdy ostatní živočichové umírali…
Tito tvorové…se stali jedněmi z mála přeživších armagedonu.
Většina vegetace zmizela během vymírání a sehnat potravu byl nelehký
úkol.
Ale lystrosauři jsou odolní a schopni urazit v honu za obživou velké dálky…
Jsou neustále v pohybu. Vyhledávají kořínky, hlízy a kapsy znovu rostoucích
rostlin…
Nebyli však jedinými živočichy, kteří přežili.
Život si proklestil cestu… v různých podobách.
Lystrosaurův jednoduchý a přizpůsobivý životní styl sklízel překvapivé úspěchy.
Díky tehdejším podmínkám a bez přítomnosti větších predátorů se zespodu
potravního řetězce vyšplhal na post živočicha,… 32 který v té době ovládl
Zemi…
V období po hromadném vymírání tvořili lystrosauři až tři čtvrtiny suchozemských
obratlovců.
Počtu, kterého nikdy předtím… jiný druh nedosáhl…
Jejich vláda však nemohla trvat věčně. Jiný přeživší hromadného vymírání byl na
vzestupu díky změnám v samé struktuře naší planety.
Zemské kontinenty se k sobě přibližovaly desítky milionů let,…aby
vytvořili rozsáhlou vodní masu oceánu na jedné straně planety.… A jednolitou
pevninskou masu na druhé.
Superkontinent zvaný Pangea…
Sucho, které začalo v předchozí éře … nyní doprovázel spalující žár.
Teploty šplhaly až k šedesáti stupňům Celsia…
Vnitrozemí sužovaly písečné bouře…
Duny se tyčily do výšky jednoho kilometru … a postupně utvářely…jednu z
nejrozlehlejších a nejdrsnějších pouští,…jakou naše planeta kdy poznala. A
přesto se…na okraji této nepřívětivé a pusté krajiny… zabydlela skupina
přeživších.
A našim pouštím panuje dodnes.
Toto je poušť Atakama v jižní Americe.
Rozléhá se zde již od období Triasu.
Některé její části nespatřily kapku vody desítky let.
Jednomu druhu živočicha to však vyhovuje.
Ještěři.
Tito plazi se dokonale přizpůsobili svému suchému prostředí.
Tvrdá, šupinatá kůže je chrání před paprsky prudkého slunce.
Slunce se dokonce stalo pohonem,… který zahřívá jejich studenou krev. Díky tomu
jsou schopni běžet závodní rychlostí.
I pouštní plazi však potřebují uhasit svou žízeň…
Vodou, jež prosakuje skrz půdu.
Tyto skuliny s vodou jsou však tak slané jako Mrtvé moře.
Jejím pozřením by si podepsali rozsudek smrti.
Ještěři svůj příděl vody získávají jiným, poněkud nečekaným způsobem. Od živočicha,
jehož předci rovněž přestáli zkázu života.
Hromadné vymírání zasadilo hmyzu velkou ránu. Některé druhy však vyvázly.
Dnes jsou tyto mouchy mistry svého umění. Zbavují vodu soli a pro ještěry tím
ze sebe zároveň tvoří dokonalé nádoby s vodou.
Výzva spočívá v jejich polapení.
Konečně.
Když už si myslí, že uspěl, na obzoru se objeví jiný problém.
Po výhodných pozicích na chytání much je velká poptávka.
A místní se o ně neradi dělí…
Slepá ulička. Na nepřátelském území.
Další žíznivý ještěr se chopí příležitosti a využije nesoustředěnosti
protivníků.
I když trvá jen chvíli.
Obyvatelé pouště jsou tvrdí a houževnatí, přesně jako jejich pravěcí
předchůdci.
V období Triasu měly však chod dějit obrátit jiní, mnohem rozměrnější plazi.
Během čtyř milionů let následujících po permském vymírání dominovali Zemi
Lystrosauři.
Vnořili se do téměř prázdného světa.
A sklízeli plody svého úspěchu.
Život jim hrál do karet.
Tito předchůdci savců si s konkurencí či predátory nemuseli dělat starosti.
Až doteď.
Planeta se zotavovala a někteří plazi dorůstali nesmírných rozměrů.
Toto je Erytrosuchus.
S délkou tří metrů je největším predátorem své doby.
Stádo Lystrosaurů je pro něj snadný cíl…
Před tímto novým druhem plaza jsou bezbranní.
Netuší, jaké nebezpečí jim hrozí…
Jako liška v kurníku, Erytrosuchus jich může zabít více, než je nutné.
Lystrosaurus byl Drontem mauricijským své éry.
Vzestup predátorů a nárůst konkurence sesadil Lystrosaura z trůnu a zapříčinil
jeho vyhynutí.
Savci ztratili svou korunu.
Nastala… éra… plazů.
Dnes existuje více než deset tisíc druhů plazů.
Nebudí však už tolik hrůzy jako jejich předchůdci…
Jak se planeta měnila, museli se přizpůsobit novému, obydlenějšímu světu.
Silná šupinatá kůže, díky které dobyli pouště Pangey nadále zůstává tajemstvím
jejich úspěchu.
Někteří z nich se s její pomocí stali mistry převleku.
Jejich kůže jim umožňuje také zahnat útočníka.
Situace si však někdy žádá drastičtějších prostředků…
Ptákovi sice unikl, ale plavání není zrovna jeho silnou stránkou.
Tento leguánovitý ještěr z Kostariky je obdařen neobvyklou technikou.
Při výdechu vytváří bublinu, která se lepí na jeho voděodolnou kůži a formuje
tak vlastní potapěčský zvon. Ten mu umožňuje zůstat ve skrytu pod vodou až po
dobu patnácti minut.
Je těžké si představit, že kdysi plazi vládli naší planetě, když dnes žijí
povětšinou skrytí a v ústraní.
V Indonésii však existuje souostroví, které nám umožňuje do této vzdálené
minulosti nahlédnout.
Plazi zde totiž panují dodnes.
Nedávno vylíhnutá a plná zvědavosti začíná tato mladá samička svůj život v
plazím ráji.
Jediným problémem jsou její příbuzní.
Jedná se totiž o mládě varana komodského.
A komodští varani jsou kanibalové.
Pomocí svého rozeklaného jazyka cítí kořist.
Pro největšího ještěra na světě jsou mláďata lákavou svačinkou.
Naštěstí pro mládě tvoří hnízdo varanů s vejci mnohem dostupnější zákusek.
Toto monstrum však nenasytí na dlouho.
Pro mládě to znamená sedm až osm let schovávání se mezi stromy, než vyroste
natolik, aby se dokázalo ubránit.
Příliš těžký na to, aby mohl šplhat, se dospělý samec vydá hledat dosažitelnější
pochoutku.
Ani silná vrstva bahna pach tohoto živočicha neskryje.
Buvol domácí je neustále ve střehu.
Obezřetně vyhlíží své ještěří nepřátele.
Mláďata však nejsou tak bystrá jako jejich rodiče.
Kořisti se podařilo uniknout. Ale jen dočasně.
Jed ze žlázy v jeho čelisti brání srážení krve v těle kořisti, což vede k
nebezpečnému poklesu krevního tlaku.
Jeho osud je zpečetěný.
Toto je jen ozvěna života v období Triasu.
Savci musejí bojovat o život, zatímco je plazi drží v šachu.
Možná nejvýznamější kapitolou nadvlády plazů byl jejich návrat do
oceánů.
Želvy.
Ať už je vyhnala konkurence nebo ucítily příležitost,… želvy zamířily zpět do moří,
která jejich předchůdci opustili a dnes jejich domovy tvoří chladné oceány.
Přesto se jednou za rok musejí dospělé želvy vrátit na souš, aby nakladly
vajíčka.
Zde, na okraji Velkého bariérového útesu … se jich shromáždily tisíce.
Tato početná shromažďiště zůstávají jednou z největších přírodních podívaných už po
miliony let.
Pro jejich vznik existuje dobrý důvod.
Vysoký počet zajišťuje bezpečí.
Želvy se poprvé vyvinuly během období Triasu.
Když ovládly moře, oceán však už byl domovem mnoha nebezpečných predátorů.
Toto je osmimetrový Plesiosaurus.
Také patří k plazům, ale veškerý svůj život tráví v mořích.
Místo v Plesiosaurově žaludku je omezené, a tak cestování ve vysokých počtech mnoha
želvám zajišťuje bezpečí.
Už zbývá jen dopravit se na pláž, odkud samy vzešly a najít ideální místo k
nakladení vajíček.
Téměř o dva měsíce později bude úsilí samiček odměněno.
Mláďata se líhnou.
Ale zatímco instinktivně míří k oceánu, na každé z nich číhá nebezpečí.
Pterosauři.
Dlouho předtím, než se objevili ptáci, tento druh pravěkých plazů učinil významný
evoluční skok.
Odrazili se od země… a stali se vládci vzduchu.
Jediná šance tohoto bezbranného mláděte je pokračovat dál, ignorovat nepovedené
útoky a doufat, že si jej Pterosaur nevybere.
S každým vydařeným únikovým manévrem se přibližuje k vlnám.
Ani ti, kteří se dostanou k oceánu však ještě nejsou v bezpečí.
Útoku Pterosaura se dá vyhnout… jedině útěkem do hlubokých vod… modrého oceánu.
Ještěři kdysi vládli nebi i vlnám.
Navzdory svým úspěchům však Pterosauři i Plesiosauři časem vyhynuli.
Jeden z mocných ještěrů této doby však přežil.
Jejich lovecká strategie je tak dokonalá, že ani po dvou stech milionech
let je téměř nikdo nepředčil.
Pakoně si nevšimli nebezpečí a přišli uhasit svou žízeň v řece.
Skoro…
Ale na tom nezáleží.
Krokodýl nilský ví, že se pakoně vrátí.
Stejně jako vždy.
Aby se krokodýl vyhnul odhalení, potichu se ponoří.
Dech dokáže zadržet až na hodinu.
Krokodýli dokáží zpomalit svůj tep až na dva údery za minutu.
Téměř kompletně zamrznou.
Způsobem, jaký plazi zdokonalili už před miliony let.
Jeho útok však přichází náhle…
Naprostá nečinnost se ve zlomku vteřiny promění ve výbuch energie a vyvine
dostatek rychlosti a síly na to, aby své pětimetrové tělo… vymrštil z vody ven.
To vše s prázdným žaludkem a jedním dechem.
Pro dnešní krokodýly se tato technika stala stejně účinnou, jako byla pro jejich
pravěké předchůdce.
Dnešní krokodýli dominují vodám, ve kterých žijí.
Nejsou však tak široce rozšířenými predátory jako tomu bývalo kdysi.
Přírodní síly totiž v období Triasu otočily život úplně jiným směrem.
Přetrvávající sopečné výbuchy spustily další vlnu globálního oteplování.
Rostoucí teplotu moří a následné vypařování oceánů.
V severní části Pangey narážel vlhký vítr na tři tisíce metrů vysoké hřebeny hor a
vytvořil tak monzunový větrný systém.
A spustil se déšť.
Skutečně biblických rozměrů.
Celou planetou otřásaly bouře.
Lijáky trvaly více než milion let. Vyprahlé pouště Pangey proměnily ve
vzdálenou vzpomínku.
Na dalekém severu se z vysokých hor řinuly přívaly vody…
Povrchová voda měnila krajinu a přinesla s sebou živinami obohacenou hlinitou půdu.
Řeky brzy pokryly více než jeden a půl milionu kilometrů čtvrerečních.
Území o velikosti Aljašky. Vytvořily největší deltu v dějinách Země.
Tyto úrodné vodní toky se staly stěžejními pro nový svět.
Pohon evoluce.
Do popředí vystoupily jehličnany.
A poprvé od dob permského vymírání se naše planeta opět proměnila v zalesněný
kraj velikánů…
PŘED 210 MILIONY LET
Mnoho dávných plazů se této nové krajině nedokázalo přizpůsobit.
Jedna skupina se však chopila příležitosti … a zanedlouho poté ovládla
celý svět.
Život jejich mláďat začíná stejně jako život všech ostatních plazů.
Vylíhnutím z vajíčka.
Mají šupinatou kůži.
A od chvíle, co vstoupí na tento svět… jsou odkázána sama na sebe.
Je tu ovšem několik rozdílů.
Mají mnohem efektivnější dýchací systém, který neustále pumpuje krev skrze plíce, …
což jim umožňuje běžet, aniž by se museli zastavit a popadnout dech…
Nohy se jim prodloužily, takže jsou schopni chodit vzpřímeně…
Toto vylíhnutým mláďátům umožňuje vyrůst do padesátinásobné velikosti dospělých
jedinců…
Jsou součástí rodinného stromu plazů, tvoří však svou vlastní jedinečnou větev…
Obři, jako Plateosaurus, dosáhnou i na výše umístěné zdroje potravy.
Jejich žaludky stráví i tvrdé jehličí.
A díky způsobu zpracování potravy si udrží vyšší tělěsnou teplotu ve dne i v
noci…
Úspěšný vzorec, který je předzvěstí nové doby…
Jurské období…
Tato nová dynastie si podmaní svět na více než sto padesát milionů let.
A po Zemi se budou prohánět jedni z nejikoničtějších tvorů, kteří kdy po světě
chodili.
Vítejte… v éře… dinosaurů.