Od chvíle, kdy se na Zemi poprvé objevil, se život nikdy nepřestal vyvíjet.
Poháněný světem neustálých změn.
A silnou konkurencí.
Během jednoho období se však evoluce rozjela na plné obrátky a obdařila nás
nejen živočichy, z nichž mnozí zůstali dodnes. Ale také nezapomenutelnými
velikány, kteří jim kdysi vládli.
Toto je příběh éry dinosaurů…
ŽIVOT NA NAŠÍ PLANETĚ
PÁTÁ KAPITOLA
Nadešel úsvit… Jurského období…
Pangea, superkontinent, který se stal svědkem éry plazů, se začal pomalu
rozpadat…
Posun tektonických desek vynesl řeky magmatu na povrch a naši planetu změnil k
nepoznání.
Trvalo miliony let, než láva jednolitý kontinent rozdělila ve dví.
Trhlina mezi dvěma novými kontinenty se zalila vodou.
Radikální proměna krajiny… v důsledku rozdělení kontinentů měla drtivý dopad.
Zapříčinila vyhynutí mnoha druhů. Zároveň však nastartovala evoluci
přeživších. Především u jedné skupiny tvorů.
Hluboko ve vysokých lesích jurské severní Ameriky se žezla chopili jedni z
největších živočichů, kteří kdy chodili po naší planetě.
Dinosauři.
Rozdělení Pangey pro ně vytvořilo ekosystém hojnosti…
Někteří, jako tito Dyplodokové, dorůstali délky až dvacet pět metrů…
I se vší svou velikostí ale musejí zůstat ve střehu…
Nejsou totiž jedinými giganty Jurského období…
Alosaurus.
S délkou devíti metrů… je jedním z největších suchozemských predátorů rané
vlády dinosaurů.
Zvažuje své možnosti.
Ale dospělé kusy ho nezajímají.
Tento Alosaurus má v hledáčku mnohem snadnější kořist.
Mládě Dyplodoka.
Samička se vylíhla z vejce o velikosti grepfruitu a malý vzrůst jí zatím
nedovoluje žít ve stádě, které by ji mohlo ušlapat.
Je odkázána sama na sebe.
Proti Alosaurovi nemá šanci.
Pokud ji najde.
Samička se pokusí zachránit tím,…že se nebude hýbat.
Alosaurus má bystré smysly, ale díky bouři je kořist dobře maskovaná.
Unikla jen o vlásek.
A není zdaleka sama…
Aby zvýšila svou šanci na přežití, mláďata musejí spořádat co nejvíce potravy, … aby
mohla rychle vyrůst v dospělé velikány.
A zatímco si dinosauři pochutnávají na rostlinách kolem sebe, i ony se začínají
měnit. Díky tomu způsobí převrat v životě na Zemi.
Kdysi dávno rostlinám k šíření pylu dopomáhal jen vítr a voda.
Během éry dinosarů se však objevil nový způsob množení. Ten přetrval až do
dnešních dnů.
Květy.
S průměrem čtyřiceti centimetrů, tento květ patří rostlině z Amazonského pralesa
v jižní Americe, Viktorii královské.
A jeho jediným účelem je přilákat živočicha, aby ho opyloval.
S blížícím se večerem květ začne produkovat silnou ananasovou vůni.
Tento brouk jí nedokáže odolat.
Stejně jako jeho pravěcí předchůdci se nechá zlákat omamující vůní květu.
Prodere se okvětními lístky až do středu květu,…kde na něj čeká ráj.
Teplota uvnitř květu…přesahuje teplotu nočního vzduchu o deset stupňů.
Spokojeně se krmí šťavnatou dužinou rostliny.
Na oplátku jí však také něco nabídne.
Pyl, - který sesbíral z jiné Viktorie královské.
Během krmení…se tento pyl otře o reprodukční orgány rostliny.
Za soumraku… se rostlina uzavře.
Obklopí brouka saténovými květy a pokryje ho vlastním lepkavým pylem.
Za úsvitu se květ znovu otevře.
Poté, co poslouží rostlině k množení, změní barvu a ztratí svou lákavou vůni.
A umožní broukovi, pokrytému jejím pylem odletět, aby nevědomky opyloval
další Viktorii královskou…
Tato výměna mezi květy a jejich broučími opylovateli byla však pouhým začátkem.
Brzy se k nim připojil další hmyz z éry dinosaurů, který pyl roznášel z květu na
květ, výměnou za jejich sladký, tekutý nektar.
Před sto třiceti miliony let se květy rostlin postupně stávaly nápadnějšími,
poutavějšími a různorodějšími. Aby přilákaly ty nejlepší opylovače.
Jejich šířením se krajina nekonečné zeleně proměnila v paletu nepřeberného množství
barev.
Dnes existuje desetkrát více kvetoucích rostlin, než všech ostatních
druhů dohromady.
Během jejich rozkvětu však vztahu mezi rostlinami a hmyzem začali využívat jiní
tvorové.… To zapříčinilo n árůst predátorů, i jejich kořistí…
Praví pavouci se objevili před více než dvěma sty miliony lety. Využili své
zvláštní schopnosti a ze svých vláken začali tkát složité sítě.
V polovině dinosauří vlády dosáhla exploze biodiverzity nevídaných rozměrů. A
spustily ji právě kvetoucí rostliny.
Poprvé v dějinách Země život na souši v počtu druhů předehnal život v oceánech.
PŘED 1 MILIONY LET
Radikální změny však nenastaly…jen u menších živočichů.
Toto je Deinonychus.
Jeho roztomilý vzhled tomu nenasvědčuje, ale jedná se o dinosaura.
Mládě dinosaura.
Deinonychus v překladu…znamená strašlivý pařát.
Ten není však jedinou jeho výhodou. Pyšní se také bystrým zrakem…a výborným sluchem.
Nejvýraznější změnou je však jeho peří.
Peří jednoduchých struktur se poprvé objevilo v období Triasu.
Nesloužilo k létání, ale k udržení tepla.
Stálá teplota tomuto druhu dinosaurů, - Teropodům, umožnila zůstat aktivní ve dne
i v noci. Mohli tak svým mláďatům věnovat více času a vychovávat je v
rodinách.
Život ve skupině skýtá i jiné výhody.
Zvlášť při hledání potravy.
Deinonychové totiž loví ve smečce…
A velmi inteligentním způsobem.
Jejich kořist, Arkansaurus, je také dinosaurus.
Většinou se živí rostlinnou potravou.
Jejich společným jmenovatelem je rychlost.
Dohnat kořist je jedna věc. Skolit ji je složitější. Střídají se,…aby svou oběť
unavili.
Svými strašlivými pařáty v mžiku ukončí život vyčerpaného Arkansaura.
S příchodem nových druhů se někteří z dinosaurů stávali více společenskými.
Během éry dinosaurů však vládli i jiní živočichové,…kteří se jim vyvíjeli doslova
pod nohama…
Potomky tehdejších společensky založených tvorů můžeme v západní Africe
nalézt i dnes.
Termiti.
Jedna velká rodina, čítající pět milionů členů.
Všichni neúnavně pracují pro svou kolonii a matku královnu.
Tento společenský hmyz se poprvé objevil během éry dinosaurů.
Recykluje novou vegataci … a zároveň slouží jako primární zdroj potravy svých
nepřátel.
Mravenec průzkumník vysledoval jejich pachovou stopu.
Nyní se vydá zpět do hnízda, aby o svém objevu informoval ostatní.
Je členem další pradávné skupiny společenského hmyzu.
Mravenci.
Tyto dva druhy si vzájemně konkurují již po miliony let.
Společně svádí evoluční závod ve zbroji.
Průzkumník ve hnízdě povolá svou vlastní armádu.
Toto jsou draví mravenci druhu Megaponera.
Jako neúprosní římští legionáři po tisících… pochodují do války.
Jakmile se přiblíží k termitím dělníkům, průzkumník vyšle znamení.
Sešikují se do širokého pásu, připraveni k útoku.
Teď, s armádou v zádech, vydá průzkumník finální povel.
Vpřed.
Termiti však nejsou bezbranní.
Mají vlastní jednotky ozbrojených vojáků, kteří chrání dělníky.
Mravence polapí a bleskurychle rozloží na kusy.
I mravenci mají své vlastní zbraně.
Jedovatými žihadly bodají do jediného slabého místa svých soupeřů.
Mezi čelisti…
Obětí v této odvěké bitvě rychle přibývá.
Útočící mravenci však termity přemohou.
Vítězové sbírají poražené a odnášejí je zpět do hnízda, aby nakrmili zbytek
kolonie.
V podzemí mravenci demonstrují vrchol svých evolučních úspěchů péčí o zraněné
druhy.
Mnozí z nich přišli o končetiny.
Dělníci ošetřují raněné pomocí antibiotik, obsažených v jejich slinách a
tak pomáhají vojákům urychlit hojení.
Bez tohoto procesu by většina z nich zemřela.
Díky tomuto léčebnému způsobu jsou však schopni vydat se zpět na bitevní pole
během dvaceti čtyř hodin, i s chybějícími končetinami.
S výjimkou člověka je toto jediný živočich, který je pomocí léků schopen
zachránit život svých druhů.
Díky vzájemné spolupráci společenští živočichové, jako jsou mravenci a termiti,
v době dinosaurů prosperovali.
Ale půdou pod jejich nohama neustále vířil neklid, který způsoboval seismické změny…
Před devadesáti miliony let se v důsledku pohybu tektonických desek planeta
přetvářela dál…
Části Pangey se od sebe vzdalovaly a magma začalo zvedat mořské dno. Hladiny oceánu
stouply…
Zaplavením pevniny vzniklo množství mělčin a několik kontinentů s unikátním podnebím
a vlastnostmi.
Dinosaurům, kteří obývali jednotlivé kusy pevniny se dařilo lépe, než kdy předtím…
Společně s dlouhokrkými giganty Sauropody a opeřenými Teropody prospívala i další
skupina dinosaurů. Ptakopánví.
Stejně jako u Dyplodoků, většinu z nich tvořili býložravci.
Vyvinuly se u nich však čelisti, které jim umožňovaly žvýkat.
Posíleni rychlým nárůstem rozmanitých rostlin, ptakopánví, jako tato Majasaura,
utvářeli jedny z největších stád, která kdy kráčela po Zemi.
Dinosauři nyní dominovali veškeré pevninské mase, kterou měnící se planeta
poskytovala.
Ve stejnou chvíli naše vlastní dynastie, první savci, také naplno
využívali nastalého období hojnosti.
Zastíněni velikány byli tito malí tvorové nuceni k životu ústraní.
Ale i ti se stávali více společenskými… a schopnými se lépe postarat o svá mláďata.
V lesích jihozápadní Austrálie je i dnes možné zachytit střípky toho, jak život
pravěkých savců mohl vypadat.
Toto je samička mravencojeda žíhaného.
Ohroženého vačnatce, jehož počet se ve volné přírodě odhaduje asi jen na tisíc
kusů.
Stejně jako její dávní předchůdci, i ona se živí chutnými
termity.
Svým dlouhým lepivým jazykem termity s chutí nabírá.
Čím více, tím lépe.
V doupěti její návrat netrpělivě očekává několik mláďat…
Zdokonalování rodičovské péče se stalo pro vývoj savců stěžejním.
Rodili živá mláďata a živili je mateřským mlékem, dokud nedosáhli
samostatnosti.
Těmto nervózním mláďatům to však ještě nějakou chvíli potrvá.
Většina raných savců nebyla dostatečně uzpůsobena k sebeobraně.
A přesně jako v dnešních lesích, bylo nebezpečí vždy nablízku.
Odhozená kůže jejich protivníka…
Hada.
Hadi se vyvinuli ve stejnou dobu jako první savci.
Zbaveni nohou se narozdíl od svých ještěřích předchůdců mohli pyšnit účelně
vyvinutým tělem.
Umožnilo jim dokonale se přizpůsobit lovu v norách, kde svou kořist pronásledují v
podzemí.
Tito mladí savci však nejsou úplně bezbranní.
Dohlíží na ně jejich matka.
Zaznamená nebezpečí…
A vyhlásí poplach.
Ale had už má mládě v hledáčku…
Díky mateřským instinktům savci tentokrát vítězí.
Plazům však nechybí trpělivost.
Tuto hru hráli už od příchodu dinosaurů.
Savcům se dařilo, a stejně tak hadům, kterým sloužili jako potrava.
Dnes existuje více než deset tisíc druhů hadů.
Jejich kluzká těla vybavená svaly se vyvinula tak, aby přežila v každém biotopu
na Zemi.
Včetně oceánů.
Stejně jako mnoha jiným plazům jim kůže slouží jako dokonalé maskování.
Při kombinaci s jedem může být smrtelné.
Savci však byli obdařeni mimořádnými obrannými prostředky.
Díky odvěkým soubojům s hady, které svádí již přes sto milionů let.
Chřestýš rohatý.
Na svou kořist je schopný čekat i několik hodin.
Cítí teplo, které savci vydávají.
Tarbíkomyš však není jen obyčejný hlodavec.
Vyvinuly se jim prodloužené zadní nohy, které jim pomohou k úniku…
Studenokrevný chřestýš vyčkává.
Bez potravy dokáže přežít týdny zatímco čeká na kořist. Blesková reakce oproti
neuvěřitelné trpělivosti…
I takové protipóly se mohou projevit během nekonečné hry života a smrti…
Po sto padesáti milionech let dinosauří nadvlády se kontinenty posunuly téměř do
stejné podoby, jakou mají dnes…
Během této pouti vznikl nespočet nových prostředí, ve kterých dinosauři zažívali
triumfální úspěch…
Pod jejich nohama žily všechny důležité skupiny živočichů, které známe
dnes.
Dynastie, formované časem.
Přeživší další éry.
Spolu s těmi, kteří se v nedávné době dostali do popředí.
Všichni… však byli vytlačeni na okraj, díky dominanci dinosaurů a jednoho
proslulého živočicha,…který vládl všem.
Třináct metrů dlouhý,…s váhou devíti tun.
Není divu, že se… nejslavnějším predátorem v dějinách… stal právě Tyranosaurus Rex.
Ale není sám…
Další Tyranosaurus…
Poměřují svou sílu.
Tyranosauři často zápasí o území a kanibalismus jim není cizí.
Tento samec však má v úmyslu něco jiného…
Našel… totiž… samičku.
Předvádí své schopnosti, aby si získal její náklonnost.
Sebemenší přešlap a tato schůzka může ve vteřině skončit…
Zdá se, že jeho hypnotické pohyby a hluboký řev… její pozornost přece jen
upoutaly.
A začne kopírovat jeho namlouvací tanec…
Největším znamením důvěry… je odhalení svého krku…
Společně povstanou a stvrdí své pouto…
Dinosauři naší planetě vládli po sto padesát milionů let.
Kdo ví, čeho by dosáhli, kdyby jejich vláda pokračovala.
Ale v příběhu života…
Nic netrvá věčně.