Siden livet opstod på Jorden,
har det været i konstant udvikling.
Det er blevet drevet af en foranderlig verden…
…og intens konkurrence.
Men der var en bemærkelsesværdig æra,
hvor evolutionen gik amok
og gav os mange af de dyr, vi stadig har i dag…
…og de ikoniske kæmper, der engang regerede over dem.
Dette er historien om dinosaurernes tid.
LIVET PÅ VORES KLODE
KAPITEL 5
I KÆMPERNES SKYGGE
Det er juratidens begyndelse.
FOR 200 MILLIONER ÅR SIDEN
Superkontinentet Pangæa, hvor krybdyrene havde deres storhedstid,
går langsomt fra hinanden.
Skiftende tektoniske plader
tvinger floder af magma til overfladen.
Den totale forvandling af kloden er begyndt.
I løbet af millioner af år deler en smeltet revne landmassen i to.
Vand fylder kløften mellem de nyopståede kontinenter.
I takt med at de vokser længere fra hinanden,
skabes nye miljøer.
Det forårsager udryddelse af mange…
…men sætter fart i evolutionen for de overlevende.
Især en gruppe dyr.
FOR 152 MILLIONER ÅR SIDEN
I de høje skove i juratidens Nordamerika
vinder de største dyr, der nogensinde har beboet Jorden, frem.
Dinosaurer.
Enden på Pangæa har skabt en verden af overflod for dem.
Nogle, som Diplodocus, er blevet 25 meter lange.
Men trods deres størrelse må de altid være på vagt…
…for de er ikke juratidens eneste kæmper.
Allosaurus.
Næsten ni meter lang.
Den er et af landjordens største rovdyr
i den tidlige del af dinosaurernes tidsalder.
Den undersøger mulighederne.
Men det er ikke de voksne, den er ude efter.
Denne Allosaurus leder efter et meget lettere bytte.
En nyfødt Diplodocus.
Udklækket af et æg, der ikke er større end en grapefrugt,
er hun for lille til at leve i flokken, hvor hun kan blive trampet ned.
I stedet må hun klare sig selv.
Den nyfødte unge er et let bytte for en Allosaurus,
hvis den kan finde hende.
Ungens eneste håb
er at være så stille som muligt.
Allosaurus har skarpe sanser,
men stormen skjuler ungens spor.
Det var tæt på.
Og ikke kun for en Diplodocus-unge.
For at øge deres chancer for at overleve
må ungerne spise så meget som muligt, så hurtigt som muligt…
…så de kan blive til kæmpestore voksne.
Men mens de enorme dinosaurer fortærede planterne omkring dem,
ændrede selve planterne sig.
Det revolutionerede livet på Jorden.
Engang var planter afhængige af vind eller vand for at sprede pollen,
men i dinosaurernes tid
opstod en nyskabelse i reproduktion af planter.
Den er stadig meget udbredt i dag.
Blomsten.
Denne 40 centimeter brede blomst
tilhører en kæmpe åkande i regnskoven i Amazonas i Sydamerika.
Dens eneste formål er at tiltrække et dyr til at bestøve den.
Om aftenen frembringer blomsten en kraftig ananasagtig duft.
Den er uimodståelig for denne bille.
Ligesom sine forhistoriske forfædre
lader den fortryllede bille sig lokke indenfor.
Den maser sig gennem de ydre kronblade ind i blomstens hjerte,
hvor paradiset venter.
Indenfor er temperaturen ti grader højere end den omgivende natluft.
Den mæsker sig med blomstens saftige kød.
Men billen tilbyder noget til gengæld.
Pollen fra en anden kæmpe åkande.
Mens billen spiser, afsætter den pollen på blomstens reproduktive dele.
Da dagen gryr, lukker blomsten sig.
Den omslutter billen i sine fløjlsbløde kronblade…
…og dækker den med sin egen klistrede pollen.
Ved solnedgang åbner blomsten sig igen.
Når den har tjent sit formål og hjulpet planten med at formere sig,
ændrer den farve og mister sin lokkende duft.
Billen, der nu er dækket af blomstens pollen,
kan flyve væk og bestøve endnu en kæmpe åkande.
Men forholdet mellem blomster og deres billebestøvere
var kun begyndelsen.
Andre insekter i dinosaurernes tid fulgte snart trop.
De bærer pollen fra blomst til blomst…
…til gengæld for deres søde flydende nektar.
For 130 millioner år siden
blev blomsterne mere farverige,
sprudlende
og forskelligartede
i konkurrencen om at tiltrække de bedste bestøvere.
Da de spredte sig,
blev landjorden forvandlet fra grøn…
…til et kalejdoskop af forskellige farver.
I dag er der ti gange flere blomstrende planter
end alle andre plantearter tilsammen.
Men i takt med at verden blomstrede,
begyndte andre væsner at udnytte forholdet mellem blomst og insekt.
Der opstod en ny bølge
i forholdet mellem rovdyr og byttedyr.
Edderkopper havde eksisteret i over 100 millioner år.
Men nu begyndte de at lave sirlige spind af deres silketråde…
…for at udnytte denne nye bølge af liv.
Midt i dinosaurernes storhedstid
skete der en sådan eksplosion i biodiversiteten,
drevet af udviklingen af blomstrende planter,
at der for første gang i Jordens historie
var flere arter på landjorden end i havene.
FOR 110 MILLIONER ÅR SIDEN
Men det var ikke kun de små væsner, der ændrede sig
på nye og radikale måder.
Dette er Deinonychus.
Trods sit nuttede udseende er den en dinosaur.
En nyfødt dinosaur.
"Deinonychus" betyder "frygtelig klo".
Men det er ikke hans eneste styrke.
Han har også skarpt syn og god hørelse.
Men hans mest iøjnefaldende tilpasning er hans fjer.
Enkelte fjerlignende strukturer sås første gang i triastiden.
Deres formål var ikke flyvning, men varme.
At kunne holde varmen betyder, at denne gren af dinosaurer, theropoderne,
kan være aktive dag og nat…
…så de har mere tid til at opfostre deres unger som en del af en familie.
Livet i en gruppe har også andre fordele,
især når det er tid til at finde føde…
…for Deinonychus jager i flok.
Og de er gode til det.
Deres bytte, Arkansaurus, er også en dinosaur…
…men den lever et helt andet, hovedsageligt planteædende liv.
Men de har én ting til fælles.
Fart.
At indhente deres bytte er én ting.
At nedlægge det er en anden.
De arbejder sammen og skiftes til at udtrætte det.
Deres frygtelige kløer gør en hurtig ende på den udmattede Arkansaurus.
Dinosaurerne blev forskelligartede, og mange udviklede sociale instinkter.
Men det tåler ingen sammenligning med datidens mest sociale dyr,
der udviklede sig lige under deres fødder.
I dag i Vestafrika
kan vi stadig finde efterkommerne af disse tidlige ekstremt sociale væsner.
Termitter.
En enorm familie af søskende, fem millioner af dem…
…der alle arbejder utrætteligt for kolonien
og deres mor, dronningen.
Sociale insekter som termitter
dukkede op for første gang i dinosaurernes tid.
De genbrugte den nye vegetation.
Samtidig var de den primære fødekilde for deres fjender.
En spejder har fulgt deres duft.
Hun løber tilbage til sin rede for at fortælle om sin opdagelse.
Hun er medlem af en anden gammel gruppe af sociale insekter.
Myrer.
Konkurrencen mellem disse rivaliserende arter
har stået på i millioner af år
i et bemærkelsesværdigt evolutionært våbenkapløb.
Tilbage i reden samler spejderen sin egen hær.
Det er Megaponera-rovmyrer.
Som en veltrænet romersk legion
marcherer tusind soldater i krig.
Da de kommer tæt på termitarbejderne, giver spejderen et signal
og geleddet spreder sig ud
og bliver en bølge, der er klar til at kamme over.
Spejderen giver nu en sidste ordre for fuld kraft.
Angrib.
Termitterne er ikke forsvarsløse.
De har udviklet en hær af soldater, der beskytter arbejderne.
Når de fanger en myre, parterer de den.
Men myrerne har deres egne specialvåben.
De retter deres giftige stik mod deres rivalers eneste svage punkt…
…lige mellem kæberne.
Dødstallene i denne ældgamle kamp stiger hurtigt.
Men de plyndrende myrer udraderer termitterne.
Sejrherrerne samler de besejrede og bærer dem tilbage til reden
for at fodre resten af kolonien.
Under jorden viser myrerne højdepunktet af deres evolutionære udvikling,
når de plejer deres sårede kammerater.
Mange har mistet lemmer.
Men arbejderne slikker sårene på de tilskadekomne
og bruger antibiotika i deres spyt til at hjælpe dem med at hele.
Uden dette ville de fleste dø.
Men takket være behandlingen
er de klar til at marchere i krig igen inden for et døgn,
selv med manglende lemmer.
Dette er det eneste eksempel på, at andre dyr end mennesker
bruger medicin til at redde andres liv.
Ved at samarbejde
trivedes sociale dyr som myrer og termitter under dinosaurerne.
Men jorden under deres fødder var stadig i bevægelse
og forårsagede seismisk forandring.
FOR 90 MILLIONER ÅR SIDEN
For 90 millioner år siden
omformede Jordens skiftende tektoniske plader fortsat kloden.
Da fragmenterne af Pangæa spredte sig ud…
…begyndte opstigende magma at løfte havbunden
og dermed vandstanden på kloden.
Landjorden blev oversvømmet.
Der opstod adskillige lavvandede have…
…og adskillige økontinenter
med hver deres klima og natur.
Isoleret på hver deres landmasser trivedes dinosaurer som aldrig før.
FOR 76 MILLIONER ÅR SIDEN
Sammen med de langhalsede kæmpe sauropoder og de fjerklædte theropoder
vandt endnu en gruppe dinosaurer indpas.
Ornithischia.
Ligesom Diplodocus var de for det meste planteædere.
Men de havde udviklet kæber, der kunne tygge.
Kombineret med væksten i plantelivet
gjorde dette Ornithischia, ligesom Maiasaura,
til nogle af de største flokke, der nogensinde var set på Jorden.
Overalt i verden dominerede dinosaurer nu alle landjordens levesteder
på den foranderlige klode.
Men vores eget dynasti,
de første egentlige pattedyr,
nød også godt af den nye overflod.
I kæmpernes skygger
var disse små skabninger tvunget til et liv i udkanten.
Men de blev også mere sofistikerede, sociale
og bedre til at passe deres unger.
I dag i skovene i det sydvestlige Australien
er det muligt at få et glimt af,
hvordan livet kan have set ud for nogle af de forhistoriske pattedyr.
Dette er en numbat, en truet pungdyr.
Der lever kun 3.000 af dem i naturen.
Som nogle af hendes forhistoriske forfædre
overlever hun også på en diæt af lækre termitter.
Med sin lange, klistrede tunge slikker hun dem glad op.
Jo flere, jo bedre.
Tilbage i hulen venter et kuld unger på hende.
Udviklingen af forældreomsorg var afgørende for pattedyrenes fremgang.
At føde levende unger
og nære dem med modermælk, indtil de kan klare sig selv.
Men for disse nervøse små unger…
…kan det tage lidt tid.
De fleste tidlige pattedyr havde ikke rustning eller størrelse som beskyttelse.
Men ligesom i nutidens skove
lurede faren altid.
Den kasserede ham af deres ældgamle modstander…
…slangen.
Slanger udviklede sig samtidig med de første egentlige pattedyr.
De mistede deres krybdyrforfædres arme og ben
og udviklede en strømlinet krop.
Det gjorde dem perfekt tilpasset til at jage i huler
og forfølge deres bytte lydløst gennem skoven.
Men pattedyrs unger er ikke helt hjælpeløse.
De har deres mødre til at passe på dem.
Hun ser faren…
…og slår alarm.
Men slangen er på vej mod hendes unge.
Takket være forældreomsorg vinder pattedyrene i dette tilfælde.
Men krybdyr er tålmodige.
De har spillet dette spil siden dinosaurernes opståen.
Jo mere pattedyrene trivedes,
jo mere trivedes slangerne, der levede af dem.
I dag er der mere end 3.000 slangearter.
Deres kroppe er senede…
…og muskuløse.
De har udviklet sig til at udnytte næsten alle levesteder på Jorden.
Selv havene.
Som for mange krybdyr
er deres hud en perfekt camouflagedragt.
Parret med gift er virkningen dødbringende.
Men pattedyr har udviklet nogle utrolige forsvarsteknikker
i løbet af deres våbenkapløb med slanger
de sidste hundred millioner år.
Klapperslangen.
Den venter i timevis på tegn på varme…
…der kommer fra små varmblodige pattedyr.
Men kængururotter er ikke som gnavere flest.
De har udviklet en unik evne, der passer til deres navn.
Den koldblodige klapperslange venter.
Den kan klare sig uden mad i ugevis…
…mens den venter på at slå til.
Lynhurtig reaktionsevne…
…mod utrolig tålmodighed.
Det er de ekstremer, der kan udvikle sig
i den evige kamp om liv og død.
FOR 66 MILLIONER ÅR SIDEN
I løbet af dinosaurernes 150 millioner år lange styre
var kontinenterne rykket til næsten samme steder som i dag.
Undervejs havde de skabt så mange nye miljøer,
at dinosaurerne havde mere fremgang end nogensinde før.
Under deres fødder levede alle de store dyregrupper,
som vi genkender fra i dag…
…dynastier fra tidligere tider,
overlevende fra en anden æra,
sammen med dem, der for nylig er kommet frem.
Men alle blev tvunget til et liv i udkanten
af dinosaurernes dominans
og det ene ikoniske dyr, der herskede over dem alle.
Tretten meter lang og ni ton tung.
Det er ikke underligt, at det mest berømte rovdyr
i historien om livet på vores klode
er Tyrannosaurus rex.
Men han er ikke alene.
Endnu en tyrannosaurus.
De ser hinanden an.
Tyrannosaurusser kæmper ofte om territorium.
De er ikke hævet over kannibalisme.
Men denne han har noget andet i tankerne.
Han har fundet en hun.
Han viser sig frem for at indynde sig hos hende.
Men bare ét fejltrin kan være enden på dette stævnemøde.
Hans lokkende bevægelse og dybe parringskald
lader til at fremkalde den rette reaktion.
Hun spejler hans parringsdans.
Som et ultimativt tegn på tillid blotter han sin hals.
De mødes og cementerer deres bånd.
I 150 millioner år regerede dinosaurer på Jorden.
Hvem ved, hvilke nye højder de kunne have nået,
hvis deres regeringstid var fortsat.
Men i livets historie varer intet evigt.
Tekster af: Maiken Waldorff