Det er vinter.
Men den er unik i verdenshistorien.
Det er en postapokalyptisk vinter.
For 66 millioner år siden
ble verden nærmest utslettet
av en katastrofal hendelse.
Dette er historien om dinosaurenes fall…
…og oppstandelsen
av de overlevende som arvet jorden.
LIVET PÅ PLANETEN VÅR
KAPITTEL 6
UT AV ASKEN
66 MILLIONER ÅR TILBAKE
Vår fortelling begynner i krittiden.
Denne dagen ville endre historiens kurs.
For Edmontosaurus i Nord-Amerika er det hekketid.
Som vanlig må denne hunnen stelle de sultne ungene.
Det vil gi dem best mulig start på livet.
Tusen kilometer sørover
er en voksen Tyrannosaur
i ferd med å lære sine unger å jakte.
Men de er litt utålmodige.
Ungene har mye å lære.
Kanskje det går bedre i morgen.
I vest er en flokk Alamosaurus,
noen av de største dinosaurene som har eksistert,
i gang med det daglige, som de har gjort i generasjoner.
De mesker seg med furuskudd.
Under bølgene, langs kysten av Afrika,
er havene grøderike og yrer av liv.
Et rike som domineres av enorme havlevende reptiler.
Sammen med dinosaurene
har de regjert på jorden i utrolige 150 millioner år.
Men dette blir en dag helt uten sidestykke.
En asteroide på størrelse med Mount Everest
er på vei mot jorden i 100 000 kilometer i timen.
Treffet vil forandre verden for alltid.
Den slår ned med en kraft på en milliard atombomber…
…og satte i gang en katastrofal kjedereaksjon.
Først, en dødelig vegg av varmestråling.
Alt levende innen tusen kilometer
ble tilintetgjort på sekunder.
Jordskorpen forskyves av nedslaget,
som sender seismiske sjokkbølger planeten over.
Innen få minutter har gått
ryster uforlignelige jordskjelv kloden.
For Alamosaurus…
…er dette bare begynnelsen.
Jordskjelvene utløser en rekke enorme bølger
som feier gjennom hav og innsjøer.
Enorme vannmasser skyller over Nord-Amerika.
Stormfloden er umulig å motstå,
selv for de aller mektigste.
En snau time etter nedslaget
blir biter kastet ut i verdensrommet trukket tilbake av tyngdekraften.
Når de kommer ned igjen blir det rødglødende varmt.
Den brennende atmosfæren rykker frem som et inferno.
På bakken er det som å stå under en 400 grader varm grill.
Dyr blir bakt levende.
Verre blir det når steinmassene begynner å regne ned.
Snaut to timer etter nedslaget
dekker det glovarme, kvelende støvet halve planeten.
Det er så varmt
at trær selvantennes.
Det voksende infernoet er umulig å unnslippe.
Ingenting kan redde dem nå.
Dinosaurenes velde
er over på én dag.
Havene ble like hardt rammet som landjorden.
Svovelholdig støv styrtet ned som sur nedbør.
Urgamle rev ble tilintetgjort.
Næringskjeden kollapset,
som drepte de havlevende reptilene.
Kroppene deres ble redningen for åtseldyr,
som oppsøkte døde i dypet.
Leddyr.
Haier.
Langt unna asteroidens ødeleggelser
kunne mange livsformer overleve.
De fortærte de enorme skrottene…
…og fråtset i utryddelse.
Men på overflaten var det helt andre forhold.
I mange år etter nedslaget
så jorden død ut.
Skogene…
Slettene…
Fjellene…
Livløse.
Men da støvskyen forsvant…
…og lyset endelig kom tilbake…
…ble det tydelig at alt ikke var tapt.
Insektene var blant de første som kom frem.
De næret seg på de døde.
De overlevende ble beskyttet av huler…
…kokonger…
…og pansrede kropper.
Ved å søke tilflukt under bakken…
…overlevde også noen reptiler.
Under overflaten i elvedeltaer og myrer
ble andre også skjermet fra ødeleggelsene.
Amfibiene.
Med så få matkilder
var det bare små dyr som klarte seg.
Deriblant vårt dynasti,
pattedyrene.
De arvet en planet fri fra dinosaurer.
Trodde de.
Mot alle odds hadde en annen dyregruppe klart seg.
De ble beskyttet av egne overlevelseskamre.
Merkelig nok huset de
en type dinosaur.
Spesifikt en fugle-dinosaur.
Også kjent som fuglene.
Før apokalypsen
hadde hundrevis av arter levd i trærne.
De ble utslettet da skogene brant ned.
Men en håndfull bakkelevende fugler klarte seg.
De overlevende holdt varmen ved hjelp av fjær.
Og de klarte seg selv fra første åndedrag.
De kunne leve av insekter og frø,
og lærte å gå innen få timer.
For 66 millioner år siden
ble fuglene den siste slekten av dinosaurer.
Fra disse små dyrene
ville et stort dynasti tre frem.
Men deres utrolige historie begynte lenge før asteroiden.
160 MILLIONER ÅR TILBAKE
Juratiden.
Gigantenes tidsalder.
Men disse forhistoriske vertikale klippene
skapte en mindre dyreart.
Den bodde i en farlig verden.
For å overleve utviklet den noe ekstraordinært.
Dette er Anchiornis.
Hun er en liten fjærkledd dinosaur.
Hun har spisse tenner til å jakte på insekter med.
Men hun blir også jaktet på.
En ung Sinraptor.
Han er sulten.
Anchiornis er treg og klossete.
Sinraptor har fanget henne.
Men Anchiornis…
…flyktet hit av en grunn.
Hun kan fly.
Ett lite steg for en dinosaur.
Et stort sprang for livet på jorden.
De tidlige gliderne skapte et nytt dynasti.
Og flyveevnen lot deres etterkommere holde seg i live
i tiden etter asteroiden.
I dag finnes et sted hvor vi kan se hvordan historien kan ha utspilt seg.
En gold, øde verden.
I fire tusen meters høyde ligger Altiplano-ørkenen i Chile.
Et landskap hvor nesten ingen kan leve.
Men én dyregruppe klarer å overleve her.
Fuglene.
Lik de som oppstod etter asteroiden
tok flamingoene glideevnene til de første fugleaktige dinosaurene…
…og skapt en ny måte å fly på.
En revolusjon i luften.
Vinger som er modifisert til å kunne flakse.
Dette er flyging med fremdrift,
som lar flamingoene forflytte seg på leting etter mat.
Akkurat som fuglene for millioner av år siden.
Fjær, først utviklet for å holde dinosaurene varme,
er nå spesiallaget for flyveevne.
Det er ikke den eneste endringen.
Tenner er blitt erstattet av nebb.
Det lar dem utnytte nye matkilder.
Men fremskritt innen matsanking og flyveevne
var ikke nok til å sikre fuglenes fremtid.
De benyttet også en prangende adferd.
Adferd som sørger for at de best tilpassede overlever.
Kurtise.
For flamingoene
betyr det en dansekonkurranse.
Og den tas på ramme alvor.
Dommerne er ekstremt kresne.
Det må de være, for å velge ut de beste makene.
Fuglene ble nesten utryddet, som resten av dinosaurene.
Men takket være deres fjærkledde talenter
fikk de sjansen til å stige frem.
Men det var ingen enkel vei.
I kjølvannet av asteroiden
sank temperaturen globalt med hele 25 grader.
Men takket være evnen til å tåle kulde
gikk det bare noen millioner år etter nedslaget
før furuskogen var tilbake.
Frø sørget for at store bartrær fra dinosaurenes tid
klarte seg.
De aller største, med en høyde på over hundre meter,
var redwood-trærne.
I ly av skogen
fantes en gruppe varmblodige dyr
som lenge hadde holdt seg i skyggene.
Pattedyrene.
I starten var de små,
og lignet på markmus.
Da dinosaurene forsvant kunne de komme ut i det fri.
Men bare fem millioner år etter asteroiden
ble furuskogene hjem til en ny art…
De lever i skogene våre fortsatt.
Uglene.
Fugler gikk fra å være overlevende
til rovdyr.
Dette er en lappugle.
Hun er væpnet med sylskarpe klør
og enda skarpere syn.
Det gjør henne livsfarlig i luften.
Hun kan fly nesten lydløst, og lytter etter byttedyr.
Små pattedyr er aldri trygge.
Mens de første uglene jaktet i barskogene i nord
var et annet viktig leveområde i emning et annet sted.
Asteroiden utslettet tre firedeler av alle dyre-og plantearter.
I tropene ville det ta seks millioner år
før livet til slutt kom tilbake.
Men denne gangen så det helt annerledes ut.
Gjenoppstandelsen ble drevet frem av en enorm økning…
…i artsrikheten av blomsterplanter.
Rikere enn noen gang.
Tropiske regnskoger.
Dette yrende leveområdet ble til gjennom det nære forholdet mellom blomster
og insektene som bestøver dem.
Men en nykommer…
…prøvde å ta over insektenes domene.
Med utrolige flyferdigheter
kunne de navigere i jungelens villnis.
De ble ørsmå, som ga dem tilgang
til blomstenes søte nektar.
Deres etterkommere holder stand enda.
Kolibriene.
For å få tak i nektaren
har de utviklet evnen til å sveve, akkurat som insektene.
Vingene slår 80 ganger i sekundet.
Lange nebb lar dem spise fra en rekke ulike blomstertyper.
Kolibriene utmanøvrerer mange av insektene de konkurrerer med.
Men så høy aktivitet medfører et enormt energibehov.
Derfor er de beste blomstene verdt å slåss for.
Nebbene brukes også som våpen.
Men én kolibri-art trenger ikke slåss.
Den har en oppsiktsvekkende tilpasning
som konkurrentene ikke kan måle seg med.
Dette er sverdkolibrien.
Han har et imponerende stort vedheng.
Nebbet er som nøkkelen i en lås.
Bare han får tak i nektaren fra engletrompet-blomsten.
I tiden etter apokalypsen
levde det kanskje ikke store dinosaurer i skogen,
men deres små slektninger hadde kolonisert dem
på en helt ny måte.
Men det å bli liten ville ikke fungere alle steder på jorden.
20 MILLIONER ÅR TILBAKE
Da dinosaurene forsvant
ble mange av jordens store leveområder åpnet for overtakelse.
Først og fremst slettene.
Og i Sør-Amerika, 46 millioner år etter asteroiden,
fikk bakkelevende fugler plass til å utvikle seg til det dødeligste rovdyret…
…siden Tyrannosaurus rex.
På jakt blant palmeskogene…
…har den arvet de mest aggressive trekkene fra sin urgamle slekt.
I lysningen beiter en flokk tidlige pattedyr.
Theosodon, på størrelse med vår tids lama.
En voksen hunn holder vakt.
Men hun har ikke sett…
…terrorfuglen.
Med et hode som en pigghakke og en høyde på to og en halv meter
har den byttet evnen til å fly mot rå styrke.
Hun aner at noe er galt.
Men terrorfuglen er så godt som lydløs.
Jakten er i gang.
Han kan raskt komme opp i 50 km/t.
Han har plukket ut et ungdyr
som henger etter.
Vekten av det enorme hodet lar ham endre retning raskt.
På tide å sette inn nådestøtet.
De blodtørstige terrorfuglene hersket nå på Sør-Amerikas sletter.
Men på den andre siden av kloden
skrev de omflakkende kontinentene et nytt kapittel
i historien om livet.
15 MILLIONER ÅR TILBAKE
Australia hadde flyttet seg nordover i millioner av år.
Det skapte et enormt område av grunt hav.
Et nytt arnested for liv.
Dels plante.
Dels dyr.
Dette er korallene.
Ved å ta energi fra solen
skapte de den største levende strukturen i planetens historie.
Tropiske rev.
For 15 millioner år siden
ga disse enorme hav-byene en sjanse for et stort antall overlevende.
Opp fra dypet kom haiene.
Revene tiltrakk seg også noen av de siste havlevende reptilene.
Skilpaddene.
I dette paradiset under vann
utviklet det seg også utallige nye fiskearter.
Den økende artsrikheten spredde seg raskt til havene…
…og fylte dem med liv.
Det gikk ikke upåaktet hen…
…av ett iherdig dynasti.
Fuglene, nok en gang.
Nærmere bestemt sjøfugler.
For millioner av år siden
fant de en spektakulær måte å plyndre havets rikdommer på.
Med luftangrep.
Det pågår den dag i dag.
De beste angriperne av alle
er sulene.
Det skarpe synet lar dem se fiskestimer på lang avstand.
Ved å stupe fra høyden
bryter de overflaten i oppimot 90 km/t.
En spesialtilpasset hodeskalle
og vinger som kan foldes tilbake
gjør dem til levende missiler.
I tillegg
kan suler holde pusten i over 40 sekunder.
Disse forhistoriske havfuglene er mesterjegere.
Deres luftangrep
lar dem konkurrere med de beste jegerne i havet.
Haiene.
Etegilder som dette er et av naturens største skuer,
akkurat som de var for 15 millioner år siden.
Dinosaurene erobret aldri havene,
men fuglene fant endelig en løsning.
Deres erobring av havet var så vellykket
at havfugler skapte enorme kolonier over hele planeten.
De er nå blant de mest utrolige ansamlingene av liv på jorden.
Men fuglenes triumf over havene var ikke helt komplett.
Deres største prestasjon…
…er lettest å se i en verden hinsides tid.
Galápagosøyene.
Dette er havlevende iguaner.
De stammer fra øgler som overlevde asteroiden.
Som reptiler flest må de sole seg for å få varme.
Men de er ikke de eneste som soler seg her.
De har følge av en særegen fugl.
Pingvinen.
Og dette er Galápagospingvinen.
Gjennom titalls millioner år har vingene blitt omformet,
ikke lenger innstilt for å fly i luften,
men for å gjøre noe bemerkelsesverdig…
…under bølgene.
De flyr under vann.
Pingviner har utmerket oppdriftskontroll.
De er blant de mest strømlinjeformede dyrene i verden.
Dermed blir de fuglene som svømmer best.
På søken etter fisk svever de som kolibrier…
…med perfekt kroppskontroll.
Til sammenligning er de kaldblodige iguanene trege og sløve.
De spiser bare tang med lavt energiinnhold…
…og herjes av havstrømmene.
De varmblodige pingvinene er noe helt annet…
…med sin fart og smidighet.
De fanger fisk med letthet.
Å fly under vann
lar pingvinene utnytte havet som aldri før.
Strategien har vært så vellykket
at de har kolonisert alle kontinenter på den sydlige halvkule…
…og utviklet seg til 18 ulike nålevende arter.
Det siste episke kapittelet for fuglene,
et dynasti som nesten ble utslettet.
Men takket være de få overlevende fra dinosaurenes stamtre
steg fuglene opp av asken.
Gjennom 66 millioner år
har de omskapt seg selv til en mengde former.
I dag fins det 10 000 arter,
som har klart å utbre seg til nesten alle deler av verden.
Men de er ikke de eneste som har overtatt verden.
For ikke så lenge siden
var hele Amerika underlagt terrorfuglene.
Men disse topprovdyrene ble så byttedyr selv.
Andre som overlevde asteroiden hadde også utviklet seg.
De levde ikke lenger i dinosaurenes skygge.
De hadde blitt større og farligere.
Nå ventet storhetstiden
til pattedyrene.
Tekst: Kristian Vilnes Opdahl